Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2470/2003. számú ügyben

Előadó: dr. Juhász Zoltán
Az eljárás megindulása
A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy a 2001. évi tiszai árvíz során károsodott lakóház elhagyása után lakóhelyéül kijelölt ingatlant a Kincstári Vagyoni Igazgatóság felszólítására el kell hagynia.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
A panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, amelyben segítséget kért nehéz helyzetében, amelybe a 2001. márciusi árvíz miatt került.
Az ügyben megkerestem Tarpa Nagyközség Polgármesterét, a Kincstári Vagyoni Igazgatóság Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Kirendeltségét (továbbiakban: KVI Kirendeltség), valamint a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelemi Igazgatóságot (továbbiakban: Igazgatóság). A panaszos által előadottak, valamint a megkeresett szervek válaszlevelei, illetve a rendelkezésemre álló iratanyag alapján a következők állapíthatóak meg.
A panaszos levelében leírtak, illetve a Polgármester által előadottak alapján megállapítható, hogy a panaszos az árvíz idején a településen lakott. Az akkor számára lakhelyül szolgáló lakóház tulajdonjoga rendezetlen volt, de lehetséges örökösként panaszos és családja laktak az épületben. Ezt az Igazgatóság adatai, illetve iratanyaga is megerősíti.
Az árvíz idején a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat tulajdonában lévő szociális otthon adott helyet a panaszosnak és családjának. Az árvíz elvonultával – a Polgármester állítása szerint – az Igazgatóság tájékoztatta panaszost, hogy a tulajdonjogi rendezetlenség miatt a lakóház felújítását, illetve az esetleges újjáépítést elvégezni nem tudja. Mindennek ellenére a panaszos mind a mai napig nem tett semmit a tulajdonjog megszerzése érdekében.
Az újjáépítés kapcsán több család élt azzal a lehetőséggel, hogy árvíz által sújtott háza újjáépítése helyett más településre költözött. A Polgármester tájékoztatása szerint az így üresen maradó házak, illetve telkek vásárlás útján a Magyar Állam tulajdonába és a Kincstári Vagyoni Igazgatóság kezelésébe kerültek. Ez történt a Tarpa, Petőfi u. 102. sz. ingatlan esetében is, amely épület állapota szerint bontásra ítélt. Ennek az ingatlannak a használatára kötött, a KVI Kirendeltség hozzájárulásával, az Igazgatósággal 2002. június 15-ig tartó bérleti szerződést panaszos.
Időközben a panaszos számára eredetileg lakhelyet nyújtó házat panaszos unokatestvére engedély nélkül lebontotta. Panaszos a rendőrségen a bontás ellen feljelentést tett, azonban az ilyen módon üressé vált telek tulajdonjogának rendezésére még nem került sor. A helyi önkormányzat üresen álló és lakható házzal jelenleg nem rendelkezik, bár fel tud ajánlani egy üres, közművesített építési telket, amennyiben az önkormányzati rendeletben foglalt feltételeket panaszos vagy valamelyik gyermeke teljesíti.
Az Igazgatóság adatai, valamint az általa megküldött iratanyag szerint az Igazgatóság több esetben intézkedett az ügyben, s megállapította hogy mivel a panaszosnak az árvíz során károsult ingatlanban (amelyben akkor lakott) tulajdoni része nem volt, a szóban forgó ingatlanon az épület engedély nélkül épült: „..a kártalanításra a Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság 3/2001. (V. 7.) számú határozatának 12.) pontja – „Engedély nélkül épített, vagy az árvíz előtt az építési hatóság által életveszélyessé nyilvánított és megsemmisült ház újjá nem építhető, a lakhatást az önkormányzat részére történő lakásvásárlással kell biztosítani, amely a károsult részére kerüljön bérbeadásra.”- az irányadó.”
A panaszos ideiglenes jelleggel lett elhelyezve abban a házban, amelyben jelenleg is él. Ehhez (maximum hat hónapi időtartamra) a KVI Kirendeltség is hozzájárult (Igazgatóság 2001. december 7. napján kelt 815-74/2001. számú levele, KVI Kirendeltség 2001. december 17. napján kelt 91500-1271-1/2001. számú faxa).
A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatalnál 12019/2001. (06. 26.) számon iktatott nyilatkozat szerint a panaszos tudomásul veszi, hogy a Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság 3/2001. (V. 7.) számú határozata alapján önkormányzati lakásban, bérlő jogviszonyban fog élni. A nyilatkozatot a panaszos, valamint az újjáépítési biztos és Tarpa Nagyközség Jegyzője (továbbiakban: Jegyző) írta alá. Az Igazgatóság több esetben megvizsgálta a panaszos ügyét, s felhívta a figyelmét, hogy amennyiben elhelyezésével problémák vannak, a helyi önkormányzathoz fordulhat (2002. május 14. napján kelt, 814-1121/2002. számú levél, amely tájékoztatás panasz kivizsgálásáról).
Ugyanakkor a vizsgálatról feljegyzés készült, valamint egy jelentés az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság részére, amelyben összegzésként megállapításra került: „panaszos nem tett semmilyen erőfeszítést eredeti ingatlana tulajdonviszonyának rendezése érdekében. Hét testvére lévén ezt nem is látja biztosítottnak. A jelenlegi elhelyezést nem lehet tartósan fenntartani, mivel a Kincstári Vagyoni Igazgatóság az állami tulajdonba került ingatlanokat lebontani, majd a telkeket árverezni szándékozik.” Ugyancsak megállapításra került: „Tarpa Nagyközség Önkormányzata benyújtotta igényét a Kincstári Vagyoni Igazgatósághoz az állami tulajdonba került telkek tulajdonjogának átvétele érdekében. Az igényről döntés még nem született.” (2002. augusztus 1. napján kelt, 815-89/2002. számú levél).
Az KVI Kirendeltség szerint nem járultak hozzá, hogy panaszos beköltözzön a Tarpa, Petőfi u. 102. szám alatti ingatlanba, amely állításuk szerint még nincsen a Magyar Állam tulajdonában. A tulajdonjog rendezése után az ingatlant a KVI értékesíteni kívánja, s ezért tartja szükségesnek, hogy a panaszos az ingatlanból kiköltözzön. Az árverésen mindenki, így a panaszos is részt vehet, de teljesíteni kell az árverési feltételeket, ezek a kikiáltási ár 10%-ának befizetése (bánatpénz), majd a vételár megfizetése, s nyilatkozat arról, hogy a vevőnek nem áll fenn köztartozása. A KVI Kirendeltség levelét a következőkkel zárja: „Fentieket figyelembe véve meg kell találni a módját, hogy a panaszos milyen forrásból tudja finanszírozni az ingatlan megvásárlásához szükséges költségeket, és meg tud-e felelni az ingatlan megvásárlásához szükséges feltételeknek. Kirendeltségünk lehetőségeihez mérten, mint ahogy ezt már más esetben is megtettük, kész együttműködni a probléma megoldásában.”

A vizsgálat megállapításai
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa több esetben folytatott vizsgálatot az árvízi katasztrófákkal kapcsolatos ügyekben (OBH 3857/2001., OBH 5430/2001.). Ezekre az ügyekre csak visszautalva, jelen esetben a konkrétan kialakult helyzetet figyelembe véve járt el az országgyűlési biztos. A tényállás ismeretében jelen ügyben előzetesen kimondható, hogy az állampolgárok nem szenvedhetnek kárt a nem egyértelmű jogi szabályozás, illetve az állami szervek nem megfelelő, halogató eljárása miatt az árvízi káreseményekkel kapcsolatban. Ugyancsak nem lehet hivatkozási alap a pénzhiány, mivel az árvizek kártételeivel összefüggésben a Kormány gondoskodott a megfelelő anyagi keretek biztosításáról.
A vizsgálat megállapította a megkeresett szervek válasza és a rendelkezésre bocsátott iratanyag alapján, hogy a panaszos helyzetét – az Igazgatóság álláspontját figyelembe véve – egyértelműen meghatározza a Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság (továbbiakban: HUB) 3/2001. (V. 7.) számú határozatának 12. pontja. A tiszai árvizet követő helyreállítás kérdéskörével kapcsolatos jogi szabályozás kapcsán felvetett visszásságokról most nem szólva, megállapítható, hogy az idézett HUB határozat rendelkezik arról az esetről is, amelybe panaszos ügye a rendelkezésemre álló adatok szerint tartozik. A tényállás megállapítása során idézett nyilatkozatot (a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatalnál 12019/2001. (06. 26.) számon iktatott nyilatkozat) a Jegyző is aláírta. E nyilatkozat szerint a panaszos tudomásul veszi, hogy a HUB 3/2001. (V. 7.) számú határozat alapján önkormányzati lakásban, bérlő jogviszonyban fog élni. A nyilatkozat tartalmazza azt a megállapítást is, hogy az épület építési engedély nélkül épült.
Attól függetlenül, hogy a panaszos nem járt el tulajdonjoga bejegyeztetése érdekében (öröklési és egyéb viszonyok tisztázását követően), nem zárható ki a kártalanításból, már csak azért sem, mivel a nagyszámú hozzátartozó, örökös miatt a helyzet rendezése eleve kilátástalannak tűnhetett. Ugyanakkor a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 673. §-a alapján az örökös az örökhagyó halálával a hagyatékot nyomban megszerzi („ipso iure” öröklési rendszer). Az ingatlan-nyilvántartáson kívül ilyen módon tulajdont szerző személy kérheti, hogy így megszerzett tulajdonjogát az ingatlan-nyilvántartás feltüntesse. Azonban az ingatlan-nyilvántartáson kívüli jogszerző jogát megelőzi annak a jóhiszemű jogszerzőnek a joga, aki azt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyeztette, illetve annak a joga is, aki őt megelőzően kérte joga bejegyzését. A jóhiszemű jogszerző az, aki az ingatlan-nyilvántartásban bízva, ellenérték fejében szerez jogot. Álláspontom szerint, ha az adott ingatlan egyik tulajdonosa meghalt, másik tulajdonosa ismeretlen helyen tartózkodik, figyelemmel az állami kötelezettség-vállalással kitűzött célra, az ugyanazon a címen lakott örökösök elhelyezése a feladat (a vonatkozó hiányos jogi szabályozás a legtöbb esetben lakhatásról, lakásról, illetve lakókról rendelkezik). Ettől függetlenül fel kell hívni az örökösöket a szükséges eljárások (pl.: hagyatéki eljárás) kezdeményezésére, azonban – tekintettel az itt kifejtettekre, különösen a viszonylagosan bonyolult jogi helyzetre – ez nem lehet akadálya a panaszos lakhatási viszonyai rendezésének.
Az iratanyagból tükröződő álláspont szerint, mivel az iratokból és az Igazgatóság leveleiből ez tűnik ki, az idézett HUB határozat 12. pontja vonatkozott volna a panaszosra, hiszen a rendelkezésemre álló adatok (az Igazgatóság tájékoztatása) szerint a károsodott ingatlan engedély nélkül épült, ez szerepel az előzőekben a második bekezdésben, illetve a tényállás megállapításakor idézett, illetve hivatkozott nyilatkozatban is, amelyet a Jegyző is aláírt. Mindennek alapján érvényesülnie kell az állami akaratnak, amely arra irányul, hogy engedély nélkül épített ingatlanok ne épüljenek ugyanott újjá, azonban az árvíz előtt ott lakott személyek lakhatásának megoldására sor kerüljön. A HUB határozat 12. pontja alapján az állam által biztosított anyagi támogatás igénybevételével az Önkormányzatnak kellett volna a lakhatási problémát megoldania.
Mindezek alapján megállapítom, hogy Tarpa Nagyközség Önkormányzata az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság elve és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, mivel nem az ügyben szereplő esetre biztosított eljárást, megoldást követte, illetve a panaszos ideiglenes elhelyezésével az ügyet a maga részéről lezártnak tekintette.

Kezdeményezés:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Tarpa Nagyközség Önkormányzatának képviselő-testületét, hogy lehetőleg még ebben a költségvetési évben – együttműködve a Kincstári Vagyoni Igazgatósággal, a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatósággal, s ha szükséges más szervekkel – gondoskodjon a Jelentésemben foglaltak, illetve a Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság által ismertetettek szerint a panaszos helyzetének rendezéséről.
Felkérem Tarpa Nagyközség Önkormányzatának képviselő-testületét, hogy a kezdeményezéssel kapcsolatos álláspontjáról és a megtett, illetve megtenni tervezett intézkedésekről 45 napon belül szíveskedjék értesíteni. 

Budapest, 2004. április 30

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: 	Az érintett jogszabályok:

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya 2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

1999. évi LXXIV. törvény a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről
Az Országgyűlés az Alkotmányból, a nemzetközi egyezményekből eredő feladatok teljesítése érdekében, valamint az életet és a vagyonbiztonságot, a természetes és épített környezetet veszélyeztető természeti és civilizációs katasztrófák megelőzése és károsító hatásai elleni védekezés egységes irányítási rendszerének kialakítása és működtetése, továbbá a veszélyhelyzetben, illetve a katasztrófa sújtotta területeken alkalmazható szabályok bevezetése céljából a következő törvényt alkotja:
1. § (1) A katasztrófák megelőzése és az ellenük való védekezés (a továbbiakban: katasztrófavédelem) nemzeti ügy. A védekezés egységes irányítása állami feladat.
(2) Minden állampolgárnak, illetve személynek joga van arra, hogy megismerje a környezetében lévő katasztrófaveszélyt, elsajátítsa az irányadó védekezési szabályokat, továbbá joga és kötelessége, hogy közreműködjön a katasztrófavédelemben.
2. § (1) A védekezést és a következmények felszámolását az erre a célra létrehozott szervek és a különböző védekezési rendszerek működésének összehangolásával, valamint a polgári védelemről szóló 1996. évi XXXVII. törvény (a továbbiakban: Pvt.) alapján létrehozott polgári védelmi szervezetek, a hivatásos katasztrófavédelmi szervek, a hivatásos önkormányzati tűzoltóság, a gazdálkodó szervezetek, a Magyar Honvédség, a Határőrség, a rendvédelmi szervek és az állampolgárok, továbbá az Országos Meteorológiai Szolgálat, az Országos Mentőszolgálat, az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat, az önkéntesen részt vevő társadalmi szervezetek, valamint a civil és az erre a célra létrehozott köztestületek, továbbá a nem természeti katasztrófák esetén annak okozója és előidézője, az állami szervek és az önkormányzatok (a továbbiakban együtt: katasztrófavédelemben részt vevők) bevonásával, illetve közreműködésével kell biztosítani.
(2) A katasztrófavédelemben részt vevők feladataikat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - e törvény alapján, illetőleg a polgári védelmi kötelezettség keretében látják el.
Értelmező rendelkezések
3. § E törvény alkalmazásában:
h) Katasztrófasegély: a katasztrófák következményeinek felszámolása érdekében a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételeknek a központi költségvetésben létrehozott tartalékából történő biztosítása.
i) Katasztrófa sújtotta terület: az a terület, ahol a katasztrófa károsító hatása érvényesül, és ezt a Kormány kinyilvánítja.
j) Katasztrófavédelem: a különböző katasztrófák elleni védekezésben azon tervezési, szervezési, összehangolási, végrehajtási, irányítási, létesítési, működtetési, tájékoztatási, riasztási, adatközlési és ellenőrzési tevékenységek összessége, amelyek a katasztrófa kialakulásának megelőzését, közvetlen veszélyek elhárítását, az előidéző okok megszüntetését, a károsító hatásuk csökkentését, a lakosság élet- és anyagi javainak védelmét, a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételek biztosítását, valamint a mentés végrehajtását, továbbá a helyreállítás feltételeinek megteremtését szolgálják.

1025/2001. (III. 23.) Korm. határozat a beregi térségben 2001. év tavaszán keletkezett árvízi károk enyhítéséről
3. A Kormány kötelezettséget vállal arra, hogy
a) az elpusztult vagy megrongálódott lakásokat legalább a veszélyhelyzet bekövetkeztét megelőző minőség és komfortfokozat szerint újjáépíti. Ennek 100%-os fedezetét a költségvetésből biztosítja;
b) az önkormányzati kötelező feladatok ellátásához szükséges épületeket, utakat (tulajdoni, kezelői formáiktól függetlenül), hidakat, egyéb műtárgyakat és kompokat a veszélyhelyzetet megelőző használhatósági szinten helyreállítja. Ehhez a fedezetet 100%-ban a költségvetésből biztosítja.
4. A Kormány az újjáépítéssel kapcsolatos soron kívüli feladatokat az alábbiakban határozza meg:
a) A katasztrófát követő újjáépítés és helyreállítás során a közbeszerzésről szóló 1995. évi XL. törvény 6. §-ának h) pontját kell alkalmazni.
8. A Tiszán levonuló árvíz kapcsán elrendelt védekezés költségeit a továbbiakban is elsősorban a megyék vis maior kereteiből kell finanszírozni; az azt meghaladó költségeket a költségvetés megtéríti.

1033/2001. (IV. 12.) Korm. határozat a 2001. évi tiszai árvíz során károsodott Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei települések helyreállítására és újjáépítésére
2. A helyreállítás és újjáépítés végrehajtásának irányelvei a következők: .....
a) nem engedélyezett, ár- és belvízvédelmi szempontból indokolatlan helyen megsemmisült épület újjáépítése csak a településrendezési terv alapján elfogadott vagy előzetesen kijelölt területen történhet; az építési engedélyek kiadása során különös figyelmet kell fordítani a belvízveszélyes területekre vonatkozó szabályokra;
g) ha a károsult nem fogadja el az építési, újjáépítési szolgáltatást, akkor az állam a lakóépület tényleges kárát téríti meg, melyről a megyei közigazgatási hivatallal köt megállapodást;

A Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság  3/2001. (V. 7.) határozata
6. Helyreállítás csak építési szolgáltatással történhet, a károsodott által aláírt egyszerűsített  szerződés alapján, amelyet a Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének megbízása alapján a települési újjáépítési biztos és az illetékes műszaki ellenőr ír alá, amelyet a Megyei Közigazgatási Hivatal vezetője ellenjegyez. Megegyezés hiányában az illetékes építési hatóság eljárása alapján kell dönteni.
12. Engedély nélkül épített, vagy az árvíz előtt az építési hatóság által életveszélyessé nyilvánított és megsemmisült ház újjá nem építhető, a lakhatást az önkormányzat részére történő lakásvásárlással kell biztosítani, amely a károsult részére kerüljön bérbeadásra 

1104/2001. (XI. 12.) Kormány határozat a 2001. évi  tiszai árvíz során károsodott Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei  települések helyreállításáról és újjáépítéséről szóló 1033/2001. (IV. 12.) Korm. határozat módosításáról.
A Kormányhatározat többek között határidők részbeni végrehajtását rögzíti, illetve határidő módosításról rendelkezik, és más technológiai eljárásokat rögzít. A Kormányhatározat nem szól arról, hogy a károsult nem kérheti a kára megtérítését és kizárólag csak építési szolgáltatásra jogosult.

179/1999. (XII. 10.) Korm. rendelet a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény végrehajtásáról
A katasztrófasegély nyújtásának szabályai
16. § (1) A hazai és nemzetközi segítségnyújtásra fordítható előirányzat (vis maior alap) az éves központi költségvetésben külön kerül jóváhagyásra. Az előirányzat felhasználásáról a KKB javaslatát figyelembe véve a Kormány dönt. A végrehajtásba bevont szervek és szervezetek katasztrófa elleni védekezéssel összefüggő visszapótlási költségeiről, a visszapótlás eseteiről, illetve mértékéről a Kormány dönt.
(2) A katasztrófasegély felhasználására vonatkozó döntés-előkészítési feladatokat a KKB végzi és a Kormány dönt annak mértékéről.
(3) A Kormány által jóváhagyott keretből kell biztosítani a katasztrófák következményeinek felszámolása érdekében a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételek biztosításához nyújtandó katasztrófasegélyt.
(4) A keretek elosztására - a katasztrófa sújtotta területek védelmi bizottságainak, valamint a védekezésben részt vevő szervek vezetőinek véleménye alapján - a KKB tesz javaslatot a Kormánynak. A döntésnél az azonos helyzetben lévők esetén előnyben kell részesíteni azon településeket, amelyek a felkészülés, a megelőzés érdekében megtették a lehetőségeknek megfelelő, szükséges intézkedéseket.
(5) A védekezés során felmerülő költségek jogszerű felhasználásáért helyi szinten a polgármesterek, megyei szinten a védelmi bizottságok elnökei a felelősek.
A katasztrófavédelemmel kapcsolatos anyagi-pénzügyi ellátás
17. § (1) A katasztrófavédelem központi védekezési költségeit - az önvédelmi jellegű katasztrófavédelmi szervezetek fenntartási és működési költségei kivételével - az állam viseli, azokat a központi költségvetésben a Belügyminisztérium, illetőleg a minisztériumok és az országos hatáskörű szervek fejezeteiben Katasztrófavédelem cím alatt kell előirányozni.

232/1996. (XII. 26.) Korm. rendelet a vizek kártételei elleni védekezés szabályairól
1. § E rendelet alkalmazásában:
3. a védekezés államigazgatási feladatai: a védekezéssel összefüggő rendvédelmi, szociális és egészségügyi hatósági, továbbá a műszaki feladatok ellátásához szükséges munkaerő, eszköz, anyag, felszerelés rendelkezésre állása, valamint a vizek kártételei által fenyegetett területeken az élet- és vagyonbiztonság érdekében végzendő megelőző és operatív feladatok;

1992. évi  XXXVIII. törvény az államháztartásról
Az Országgyűlés annak érdekében, hogy az államháztartási rendszer újraszabályozásával elősegítse az államháztartás kívánatos pénzügyi egyensúlyát; figyelemmel a jogállamiság működésében az állami feladatvállalást meghatározó közmegegyezésen nyugvó új törvényekre; a közpénzekkel való hatékony és ellenőrizhető gazdálkodás garanciáinak megteremtésére; érvényesítve a teljesség, a részletesség, a valódiság, az egységesség, az áttekinthetőség és a nyilvánosság alapelvét; az államháztartásról az alábbi törvényt alkotja:

1995. évi XL törvény a közbeszerzésekről
Az Országgyűlés az államháztartás kiadásainak ésszerűsítése, a közpénzek felhasználása átláthatóságának és széles körű nyilvános ellenőrizhetőségének megteremtése, továbbá a közbeszerzések során a verseny tisztaságának biztosítása érdekében, a belföldi áruelőállítás és munkaerő-foglalkoztatás elősegítésének szempontjára is tekintettel - nemzetközi szerződéseinkkel összhangban - a következő törvényt alkotja:

9/1998. (I. 23.) Korm. rendelet a helyi önkormányzatok címzett és céltámogatásának, a céljellegű decentralizált támogatásának igénybejelentési, döntéselőkészítési és elszámolási rendjéről, valamint a Magyar Államkincstár finanszírozási, elszámolási és ellenőrzési feladatairól, továbbá a TÁKISZ feladatairól
34. § A helyi önkormányzat támogatást igényelhet - a 43. §-ban foglaltak kivételével - a területfejlesztési tanácstól az önkormányzati tulajdont sújtó, előre nem látható természeti vagy más károkból adódó (vis maior) esetek többletkiadásainak részbeni vagy teljes támogatására, a biztosításból vagy egyéb módon megtérülő károk figyelembevételével.
36. § (1) Különösen súlyos természeti vagy más, a település nagyobb részét érintő károk (pl. földrengés, árvíz, lakott területen belüli nagy kiterjedésű belvíz, tornádó, tűzvész, robbanás) mérséklésére a támogatás azonnali segítségnyújtásként előleg formájában is folyósítható a területfejlesztési tanács utólagos engedélyezésével, a tanács elnökének előzetes döntésével, elszámolási kötelezettséggel.
(2) Kivételes esetben a támogatás a lakosság egyszeri, rendkívüli szociális támogatására is kiterjedhet. A lakossági támogatás a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben előírt eljárási szabályokkal egyezően az önkormányzati kötelezettségből eredő kiadások (átmeneti segély nyújtása a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került személyek részére az életveszély és a lakhatás elemi feltételeinek megteremtéséhez) részbeni vagy teljes megtérítését jelenti. A támogatás előleg formájában is folyósítható az (1) bekezdésben részletezett eljárás szerint.

1987. évi XI. törvény a jogalkotásról
46. § (1) Az Országgyűlés, a Kormány, a kormánybizottságok, az önkormányzatok és az önkormányzatok szervei határozatban szabályozzák az általuk irányított szervek feladatait, a saját működésüket, és állapítják meg a feladatkörükbe tartozó terveket.
(2) E rendelkezés nem érinti az (1) bekezdésben felsorolt szerveknek az egyedi határozat meghozatalára vonatkozó jogát.
47. § (1) Az Országgyűlés, a Kormány és a kormánybizottságok határozatainak előkészítésére vonatkozó szabályokat e szervek állapítják meg.
(2) Az önkormányzat és az önkormányzat szervei határozatának előkészítésére vonatkozó szabályokat az önkormányzat szervezeti és működési szabályzata állapítja meg.
48. § (1) Az Országgyűlés és a Kormány elrendelheti egyes határozatainak a Magyar Közlönyben való közzétételét.
(2) Az önkormányzatok és az önkormányzat szervei határozataikat a hivatalos lapjukban, illetőleg a helyben szokásos módon tehetik közzé.