OBH 2094/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában azt sérelmezi, hogy több mint két éve nem rendeződik nyugdíjügye. A beadvány szerint 1978-ban házasságkötése miatt költözött Magyarországra. 2000-ben elvált férjétől, német állampolgárként külföldiek részére kiadott személyi igazolvánnyal dolgozott. 1993 óta rendszeres szociális járadékos volt. 2001. augusztustól rokkant, de csak résznyugdíjat kap, mert a magyar és német nyugdíjbiztosító között vita van, hogy melyik nemzetközi egyezményt kell alkalmazni.
A panasz alapján felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja, ezért vizsgálatot tartottam szükségesnek.
A vizsgálat lefolytatására a nemzetközi szerződések hatálya alá tartozó nyugellátások megállapítására hatáskörrel rendelkező Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság vezetőjét kértem fel.
Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való jog [Alk. 2. § (1) bek.]
Alkalmazott jogszabályok
•	A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.)
•	A megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI. 29.) EüM-PM együttes rendelet
•	2000. évi XXX. törvény a Magyar Köztársaság és a Németországi Szövetségi Köztársaság között a szociális biztonságról szóló, 1998. május 2-án, Budapesten aláírt Egyezmény Kihirdetéséről (Egyezmény a Magyar Köztársaság és a Német Szövetségi Köztársaság között a szociális biztonságról)
Megállapított tényállás
A panaszosnak 1993. szeptember 14-től a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság 12-20630/93/25. számú, 1994. április 21-én kelt határozata alapján havonta folyamatosan 2002. március 31-ig a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság rendszeres szociális járadékot folyósított.
A rendszeres szociális járadék megállapításakor elismerésre került az ügyfélnek az 1967. szeptember 1-től 1978. december 31-ig az NDK-ban szerzett szolgálati ideje is (összesen 14 év 258 nap).
2001. május 4-én rokkantsági nyugdíj megállapítás iránti kérelmet nyújtott be a panaszos a lakóhelye szerint illetékes Baranya Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz, ahonnan 2001. május 7-én továbbították az illetékes Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz. A panaszos az orvosi bizottság véleménye szerint 2001. február 1-jétől III. csoportos rokkant, azonban nem rendelkezett a jogosultsághoz az életkora szerint szükséges Magyarországon szerzett szolgálati idővel. Az Egyezmény alapján meg kellett keresni a Német Szövetségi Köztársaság nyugdíjbiztosítóját, ahonnan az adatok 2002. február 11-én érkeztek meg.
A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a 37-31476/2001/17. számú mindenre kiterjedő, részletes indokolást tartalmazó határozatával az Egyezmény és a Tny. alapján 2001. február 1-től a III. csoportos rokkantságra és az Egyezmény 25. cikkely (1) bekezdése alapján 14 év 192 nap szolgálati idejére tekintettel, valamint az Egyezmény 27. cikkely (3) bekezdésében előírt utolsó munkaköri átlaga figyelembevételével 35.516 forint rokkantsági résznyugdíjat állapított meg. E nyugdíj 1232/5302-ed része, 8.253 forint terheli a magyar nyugdíjbiztosítót a Magyarországon megszerzett szolgálati idejére tekintettel. 
Az Igazgatóság az eljárás befejezéséről a német felet is határozattal tájékoztatta. Továbbá 2001. január 31-től megszüntetésre került az addig folyósított rendszeres szociális járadék és a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság elszámolt a panaszossal. A túlfizetés 77.294 forint volt. A Tny. végrehajtására kiadott 168/1997. (X. 6.) Korm. rendelet 69. § (2) bekezdése alapján: „A nyugellátásnak a szociálpolitikai egyezmény alapján történő megállapításáig a magyar nyugdíjbiztosítási szerv által - kizárólag a Magyarországon szerzett szolgálati idő és kereset alapján - megállapított és folyósított nyugdíj összegét előlegként kell kezelni, és az egyezmény szerinti - a magyar felet terhelő - nyugdíj összegébe be kell számítani.”
A panaszos az I. fokú határozat ellen fellebbezéssel élt, és sérelmezte a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság által megküldött elszámoláson közölt levonást.
Az Igazgatóság vezetője a 37-31476/2001/0021. számú 2002. május 22-én kelt II. fokú határozatában az I. fokú határozatot helyben hagyta és a fellebbezést elutasította.
Ezt követően az Egyezményből adódóan az Igazgatóságnak a német fél igényelbírálása tekintetében már csak közvetítő szerepe volt.
A német fél 2002. május 15-én az Igazgatóságnak küldött tájékoztatása szerint az ügyfél igényét jogosultság hiányára tekintettel elutasította, az erről szóló határozatot közvetlenül a panaszosnak küldte meg.
A korábban hatályos magyar-NDK szociálpolitikai egyezmény tárgyi hatálya a társadalombiztosítási szolgáltatásokra terjedt ki.
A panaszos 1993. szeptember 14-től 2001. január 31-ig terjedő időszakban a megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI. 29.) EüM-PM együttes rendelet alapján részesült szociális járadékban, ami nem társadalombiztosítási ellátás.
A rendszeres szociális járadék megállapítására azért került sor, mert a panaszos munkaképesség-csökkenésének mértéke nem érte el a rokkantsági nyugdíjhoz szükséges 67 %-os mértéket (50 %-ot állapítottak meg).
A rendszeres szociális járadékra való jogosultság csak a magyar szolgálati idő alapján állt fenn (mely 3 év 137 nap). Ez az ellátás nem esik az egyezmény tárgyi hatálya, illetve elszámolás alá.
Az országos orvosszakértői vélemény alapján a panaszos 2001. február 1-jétől rokkant (munkaképesség-csökkenésének mértéke 67 %), ezért rokkantsági nyugdíj igényét a 2000. május 1-től hatályos Egyezmény alapján lehetett elbírálni.
A fentieknek megfelelő döntéséről a német fél az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóságot a 2002. november 26-án érkezett levelében tájékoztatta.
A Fővárosi és Pest Megyei Igazgatóság pedig a vitás kérdést 2003. február 12-én zárta le véglegesen.
A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat eredményeként alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg. A magyar nyugdíjmegállapító és folyósító szervek jogszerűen és pontosan jártak el.
A német nyugdíjbiztosítóval folytatott konzultáció a magyar nyugdíjrész megállapítását nem befolyásolta.
A nemzetközi egyezmények hatálya alá tartozó nyugdíjigény elbírálása a természetéből adódó objektív okok miatt több időt vesz igénybe. A konkrét ügy végleges lezárásának elhúzódását pedig - a német fél részéről - az időközben megváltozott Egyezmény értelmezési gondjai is indokolják.
A vizsgálatot lezártnak tekintem.
Budapest, 2003. május 30.
Lenkovics Barnabás