OBH 1670/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának összefoglaló jelentése 
Csillag Ádám „A Megye árvái” című dokumentumfilmje nyomán hivatalból indított vizsgálat megállapításairól
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

I. Az előzmények:
	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Gyermekvédelmi Szakszolgálati Intézetében (a továbbiakban: szakszolgálat) a hivatásos nevelőszülői státuszok megszűnésével kapcsolatban az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot folytatott. A biztos 2000. február 24-én kelt, OBH 3923/1999. számú jelentésében ajánlást tett a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzatnak, melyben azt kérte, hogy a Közgyűlés vizsgálja felül a létszámleépítéssel kapcsolatos döntését olymódon, hogy az a hivatásos nevelőszülői állományt ne érintse.
	Az ajánlást a Közgyűlés nem fogadta el, s a szakszolgálat, illetve a megyei önkormányzat nem intézkedett a hivatásos nevelőszülők munkaviszonyának helyreállítása érdekében. 
	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat döntését követően dokumentumfilm készült „Mostohák” címmel, amely részletesen bemutatta annak a három gyermeknek a sorsát, akiket a hivatásos nevelőszülő munkaviszonyának megszűnése után ismét gyermekotthonba helyeztek.
Az eljárás megindulása:
	A film folytatásaként a filmrendező elkészítette „A megye árvái” című dokumentumfilmet, melynek megtekintése után az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján több alkotmányos jog sérelmének gyanúja miatt hivatalból vizsgálatot indítottam. A vizsgálat lefolytatásához tájékoztatást és dokumentumok megküldését kértem:
1.	a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Közgyűlésének elnökétől;
2.	a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vezetőjétől;
3.	Ibrány, Kisvárda, Nyíregyháza Város Gyámhivatalainak vezetőjétől;
4.	Budapest Főváros Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálatának igazgatójától;
5.	a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Szakszolgálati Intézetének igazgatójától;
6.	a Nemzeti Család és Szociálpolitikai Intézet igazgatójától;
7.	az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivataltól;
8.	az Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőségtől.
	Továbbá szakmai egyeztető tárgyalást folytattam az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium munkatársaival.
III. A vizsgált alkotmányos jogok:
1. A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz fűződő jog: "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]
2. A tulajdonhoz való jog: "A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot." [Alkotmány 13. § (1)]
3. Az ifjúság érdekeinek védelme: "A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit." [Alkotmány 16. §]
4. A gyermekek kiemelt védelemhez fűződő joga. "A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges." [Alkotmány 67. § (1)]
5. A foglalkozás szabad megválasztásához való jog. "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.” [Alkotmány 70/B (1)]
Az alkalmazott jogszabályok:
A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.
A vizsgálatban az OBH következő munkatársai vettek részt:
Dr. Győrffy Zsuzsanna mb. osztályvezető
Dr. Bódis Cecília tanácsos
Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin vezető főtanácsos
Dr. Izafé Éva főosztályvezető 
Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva vezető főtanácsos
A vizsgálatot dr. Győrffy Zsuzsanna vezette.
IV. A tényállás és a vizsgálat megállapításai:
1. A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Gyermekvédelmi Szakszolgálati Intézet megyei önkormányzat előtti beszámoltatása 
	A filmben látható volt, hogy a megállapodással alkalmazott – korábban hivatásos – úgynevezett hagyományos nevelőszülők változatlanul igénylik munkájuk munkaviszonyként való elismerését. A filmben az is látható volt, hogy a megyei önkormányzat tervezte a gyermekvédelmi szakszolgálat munkájáról való beszámoltatást, de a téma akkor lekerült a napirendről. 
	A megyei önkormányzat elnökéhez címzett megkeresésemben arról kértem tájékoztatást, hogy a szakszolgálat beszámoltatása mikor szerepelt munkatervükben, és erre a napirendre milyen tartalmú előterjesztés készült. Az előterjesztési anyag mellett kértem a közgyűlésen e körben elhangzott hozzászólások jegyzőkönyvének megküldését és az anyag kapcsán hozott határozatokat.  Tájékoztatást kértem arról is, hogy a közeljövőben tervezik-e a szakszolgálat munkájáról való beszámoltatást, vagy a hivatásos nevelőszülők státusza kérdésének rendezését.
	A megyei Közgyűlés Elnöke válaszában elsőként azt emelte ki, hogy a hivatásos nevelőszülői létszám leépítése a 136 érintett gyermek érdekét nem sértette, mivel ők továbbra is nevelőszülői háztartásokban nevelkedtek. Az országgyűlési biztos 2000-ben tett ajánlásának nem tudtak eleget tenni, mert erre a közgyűlés költségvetésében nem volt és jelenleg sincs fedezet. A megyében évek óta közel 700 nevelőszülő végzi tevékenységét. A megyei közgyűlés szükségesnek tartja és tervezi a forrásokat arra, hogyan lehetne hivatásos nevelőszülőket munkába állítani, mivel a speciális szükségletű gyermekeknek (súlyos magatartási problémákkal küzdő, alkohol- és drogfogyasztó fiataloknak, a családon belül bántalmazott kiskorúaknak) elsősorban a nevelőcsalád tud biztonságot nyújtani. Ezek a nehezen nevelhető gyermekek megnyugtató módon csak speciálisan képzett hivatásos nevelőszülőknél helyezhetők el. Ezért is vállalták az elmúlt évben, hogy – a Megyei Munkaügyi Központ anyagi támogatásával – a szakszolgálat speciális hivatásos nevelőszülőket képezzen ki. A tanfolyamon 22 fő tett sikeres vizsgát. Az volt a céljuk, hogy 2003. január 1-jével legalább 10 családot munkaviszonyban alkalmaznak. Ezt meghiúsította, hogy a közalkalmazottak 2002. évi 50 %-os bérelemelésének a megyét terhelő ez évi költségvetési vonzata megoldatlan gondot jelent az önkormányzat számára, s emiatt 2003. január 1. napjával új státuszok beállítását nem tudta biztosítani. Keresték annak a lehetőségét, hogy milyen módon lenne megoldható a nevelőszülői jogviszony munkaviszonyként való elismerése, a nyugdíjjogosultság-szerzés valamilyen módon való megoldása.
	2002. március 5-én a szakszolgálat szociálpolitikai fórumot hívott össze több megye ágazati szakembereinek részvételével a kérdés áttekintésére, illetve a megoldási lehetőség keresésére.
	Több lehetőség fogalmazódott meg a munkaviszonyban nem álló, mintegy 154 fő nevelőszülő társadalombiztosítási jogviszonyának rendezésére, melyeket a szakminisztériumhoz jogszabály-változtatási javaslattal megküldött a szakszolgálat.
	A szakszolgálat az alábbi alternatívákat javasolta a nevelőszülők nyugellátásának biztosítására:
1.	Hagyományos nevelőszülőként: (más munkáltatónál alkalmazásban álló, aki nyugdíjjogosultságát ezen munkavállalónál szerzi meg) E nevelőszülők csak nevelőszülői és nevelési díjra, valamint ellátmányra jogosultak a szakszolgálatnál.
2.	Hivatásos nevelőszülőként: (a szakszolgálat alkalmazottjaként) különleges, speciális gondozást igénylő gyermekek nevelésére, aki foglalkoztatási jogviszonyban áll, munkabérben részesül a gyermekek után járó díj mellett.
3.	Tiszteletdíjas nevelőszülőként: (aki nyugellátásra jogosító szolgálati idő és nyugdíjalapot képező „jövedelem” szerzésére köt megállapodást a Nyugdíjbiztosító Igazgatósággal) 2002. január 1-től legalább a minimálbér 25 %-át kitevő nyugdíjbiztosítási és nyugdíjjárulék megfizetése mellett. 
4.	Egyéni vállalkozóként: (humán szolgáltatási tevékenységi körre megkérve a vállalkozói igazolványt) Ez esetben javasolják elszámolni a gyermekek iskoláztatási, ruhavásárlási költségeit, közműdíjakat.
5.	Karitatív nevelőszülőként: aki nem részesül nevelési díjban, csak a gyermekek ellátásával kapcsolatos költségeit finanszírozzák számára.
	A Közgyűlés Elnöke a továbbiakban arról tájékoztatott, hogy a Csillag Ádám által készített, „A megyei árvái” című filmben megszólaló volt hivatásos nevelőszülők valós vagy vélt sérelmeinek kivizsgálására vizsgálóbizottságot hozott létre, amely a munkáját befejezte. Ezt követően dönt arról, hogy szükséges-e a vizsgálati összegzés területi megtárgyalása.
	A 2002. június 7-ei ülésen a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közgyűlés soron kívül tűzte napirendre a szakszolgálat tevékenységéről szóló beszámoló megtárgyalását. A közgyűlés elfogadott éves munkatervében nem szerepelt a szakszolgálat beszámoltatása, az képviselői indítványra került az áprilisi közgyűlés napirendjei közé. A megyei közgyűlés Gyermek és Ifjúsági Bizottsága 2002. június 7-én megtárgyalta az elkészült beszámolót. A bizottsági ülésen minden bizottsági tag jelen volt, határozatuk az volt, hogy a beszámolót nem javasolták a közgyűlésnek megtárgyalásra. A közgyűlési ülésen a közgyűlés akkori elnöke a bizottsági döntésről a közgyűlést tájékoztatta. Ezt követően a közgyűlés a beszámoló megtárgyalását a napirendről levette. Végezetül a közgyűlés elnöke közölte, hogy a Megyei Közgyűlés vezetése, a Szakszolgálati Intézet nagyra becsüli a nevelőszülők tevékenységét, országos és megyei kitüntetésekre rendszeresen felterjesztéssel élnek. Úgy gondolják, hogy az áldozatos munka elismerésének nem függvénye a hivatásos nevelőszülői jogviszony létesítése, bár a valóban célszerű megoldás a munkaviszony-szerű alkalmazás lenne. A közgyűlés elnöke válaszában azt kérte, hogy az országgyűlési biztos is támogassa kezdeményezésüket, és tegyen ajánlást az Országgyűlés számára a jogi rendezés érdekében.
	A megyei közgyűlés elnökének válasza meggyőzött arról, hogy a korábbi döntésükkel a gyermekvédelem területén végrehajtott létszámleépítés, különösen a hivatásos nevelőszülők teljes állományának megszüntetése a közgyűlés számára is újragondolást, újraszervezést jelent. Nem vették le napirendről a nevelőszülők jogállásának rendezését, erre többlépcsős javaslatot is tettek. A hivatásos nevelőszülők státuszának korábbi teljes megszüntetését ezen újragondolással sem lehet utólag elfogadni, továbbra is az az álláspontom, hogy az 1998-as közgyűlési határozat olyan érdeksérelemmel járt, amely a gyermekek alkotmányos jogain túl a munkához való joggal összefüggésben is visszásságot okozott, a visszásságot az óta sem orvosolták.
	A megyei közgyűlés elnökének válaszában megfogalmazott, és a szakszolgálat szakmai javaslata alapján kidolgozott, többlépcsős nyugellátás biztosítására vonatkozó foglalkoztatási tervezetet támogatva az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Közgyűlésének elnökénél, hogy a Megyei Gyermekvédelmi Szakszolgálati Intézet tevékenységéről való beszámoltatást tűzze napirendre. 
	A szakszolgálat jogalkotási javaslatai alapján ismételten kezdeményezem a hivatásos nevelőszülők státuszának mielőbbi létrehozását azzal a javaslattal, hogy hivatásos nevelőszülő nemcsak speciális gondozást igénylő gyermek nevelésére alkalmazható, hanem a korábbi gyakorlathoz híven a gyermekvédelmi rendszerbe került gyermekek nevelését szolgálja.
	Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztert, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Gyermekvédelmi Szakszolgálati Intézet 2002-ben a minisztériumba eljuttatott jogszabály-módosítási javaslatával kapcsolatban fejtse ki a véleményét, illetve tájékoztasson arról, hogy a jogalkotási javaslattal kapcsolatban eddig milyen intézkedést tettek.
2. A nevelőszülő, hivatásos nevelőszülő munkajogi és társadalombiztosítási jogállása
 	A hivatásos nevelőszülők munkajogi és társadalombiztosítási helyzetének ellentmondásossága és rendezetlensége, valamint a nevelőszülők foglalkoztatási és szerződéskötési gyakorlatára tekintettel vizsgálatra kértem fel az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal (APEH), valamint az Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőség Elnökét (OMMF).
 	Az APEH álláspontja szerint a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény (Tbj.) értelmében a nevelőszülő foglalkoztatása díjazás ellenében munkavégzésre irányuló egyéb jogviszony keretében, míg a hivatásos nevelőszülő az írásba foglalt megállapodás alapján létrejövő foglalkoztatási jogviszonyban valósul meg.
 	A Tbj. 5. § (1) g.) pontja értelmében, ha a nevelőszülő foglalkoztatása díjazás ellenében munkavégzésre irányuló egyéb jogviszonyban történik, és az e tevékenységből származó, tárgyhavi járulék alapot képező jövedelem eléri a tárgyhónapot megelőző hónap első napján érvényes minimálbér havi összegének harminc százalékát, illetőleg naptári napokra annak harmincad részét, akkor a nevelőszülő biztosítottnak minősül. Ebben az esetben tehát a nevelőszülő is (a hivatásos nevelőszülővel azonosan) biztosított és utána a foglalkoztatónak fennáll a járulékfizetési kötelezettsége. A Tbj. 6. § (1) bekezdése, pedig kimondja, hogy a biztosított a társadalombiztosítás valamennyi ellátására jogosultságot szerezhet. 
	A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.) 66/F. §-a szerint a nevelőszülőt tevékenységéért – a nevelőszülői jogviszony létrehozására irányuló megállapodásban meghatározott – díjazás illeti meg (nevelőszülői díj). A nevelőszülői díj legalacsonyabb összegét a mindenkori éves költségvetés határozza meg, ez 2003. január 1-jétől gyermekenként 11.000 forint, amely az Szja. tv. szabályai szerint adóköteles.
	Annak ellenére, hogy a megállapodással tevékenykedő nevelőszülők általában több (4-5) gyermeket nevelnek, és a jövedelmük eléri a Tbj. 5. § (1) bekezdés g) pontjában meghatározott összeget, ők nem biztosítottak. 
 	Az ország több megyéjében a megyei önkormányzatok döntése alapján a gyermekvédelmi szakszolgálatok a létszámleépítést úgy hajtották végre, hogy megszüntették a hivatásos nevelőszülői státuszt, és ugyanazon feladatot megállapodás alapján látják el a nevelőszülők, így nem biztosítottak, és nem szereznek nyugdíjra jogosító szolgálati időt.
 	Az OMMF álláspontja szerint a munkaügyi ellenőrzésről szóló 1996. évi LXXV. törvény (Met.) 1. § (1) bekezdése értelmében a törvény tárgyi hatálya a foglalkoztatásra irányuló jogviszony alapján történő foglalkoztatásra terjed ki. A hivatkozott törvény feljogosítja a munkaügyi felügyelőt, hogy a tényleges munkavégzés alapján a jogviszonyt munkaviszonnyá minősítse. Álláspontjuk szerint a nevelőszülői jogviszonnyal kapcsolatos probléma megoldása nem jogalkalmazói, illetve hatósági ellenőrzési, hanem jogalkotói kérdéseket vet fel.
 	Megítélésük szerint - és ezzel az APEH is egyetért - a gyámügyi igazgatás felügyeleti szervének, az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium állásfoglalását indokolt elöljáróban megkérni, melynek arra kell kiterjednie, hogy van-e olyan elhatároló ismérv, amely alapján a szakszolgálat nem választhat a két különböző típusú jogviszony, azaz a munkaszerződéssel létesített hivatásos, illetve a megállapodáson alapuló nevelőszülői jogviszony között. 
 	A „típuskényszer” hiányában a munkaügyi felügyelet átminősítésre nem jogosult. Az APEH közlése szerint is a minisztérium e tárgykörben kiadott álláspontja alapozza meg a további intézkedését.
 	Az APEH és az OMMF a fentiekről az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztériumot is tájékoztatta.
 	Egyetértve a vizsgálatot végzők álláspontjával, szakmai egyeztető tárgyalás keretében az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium munkatársai szükségesnek tartottak egy naprakész előzetes felmérést annak érdekében, hogy hány nevelőszülő problémája vár rendezésre. Ezt követően, pedig 2003. augusztus végére ígérték, hogy a felmérés eredményét is értékelve, írásban adnak tájékoztatást a minisztérium álláspontjáról, ez azonban számos, rövid úton történt sürgetés ellenére sem történt meg.
 	Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztert, hogy adjon írásban tájékoztatást álláspontjáról.
3/A. Az életkezdési, illetve otthonteremtési támogatások felhasználása
	A dokumentumfilmben szereplő riportok közül két esetben hangzott el a szakszolgálatot érintő olyan kifogás, amely az életkezdési, illetve az otthonteremtési támogatás felhasználását sérelmezte.
	A konkrét esetek vizsgálatán túlmenően, a gyermekvédelmi rendszer működése szempontjából kiemelt jelentőséggel bíró pénzbeli ellátások biztosításának a megismerése érdekében információkat kértem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalától (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) és a filmben érintett települések szerinti Ibrányi, Kisvárda, Nyíregyháza Városi Gyámhivataloktól.
	Az életkezdési támogatások iránt benyújtott kérelmek teljesíthetőségéről a megyei adatok mellett általánosságban tájékozódtam a fővárosi helyzetről is, amelyhez Budapest Főváros Önkormányzata, és az önkormányzat Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálata a főbb aktuális adatok közlésével nyújtott segítséget.
	A vizsgálatom során tudomásomra jutott, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat és a megyei gyámhivatal törvényességi vizsgálatot folytatott a dokumentumfilmben elhangzott ügyekben. A vizsgálatomhoz rendelkezésre bocsátott jelentésben foglaltakat a tényállások megállapításánál figyelembe vettem.
1.	J. I. volt utógondozott a szakszolgálat jogelődjeként működő Gyermek és Ifjúságvédő Intézet (GYIVI) 1993. október 20-án kelt határozata alapján gazdálkodási célra 150 ezer forint, az 1994. augusztus 17-én hozott határozat alapján farmergazdálkodás elősegítésére 100 ezer forint életkezdési támogatásban részesült. A támogatás felhasználásáról az elszámolás megtörtént. A támogatás odaítélésére az akkor hatályban lévő, az állami gondoskodásban részesülő intézeti elhelyezett, intézeti- és állami nevelt fiatalok önálló életkezdésének támogatásáról szóló 21/1989. (VII. 25.) SZEM rendelet szerint, a jogelőd megyei tanács végrehajtó bizottsága által az e célra létrehozott bizottság volt jogosult. A bizottság elnöke a GYIVI igazgatója volt, aki – az Intézet akkori 2618/1993. számú Szabályzata szerint – a bizottság két ülése között, rendkívüli esetben, mint a bizottság elnöke döntött az életkezdési támogatás biztosításáról.
2.	F. M. és F. C. ikertestvérek – Kisvárda Város Gyámhivatala 2000. március 20-án kelt 854-2/2000. számú határozata szerint – jogszabályváltozás miatt – otthonteremtési támogatásban (1,5 millió forint) részesültek, amelynek felhasználásával a nevelőszüleik által lakott, azok tulajdonát képező ingatlant vásárolták meg ½-ed - ½-ed arányban. A jogerőre emelkedett határozattal szemben a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala jelzéssel élt, mivel ellentétesnek tartotta a Gyvt. 25. § (1) bekezdésében meghatározott céllal. A határozat megsemmisítése iránt felügyeleti jogkörben hozott intézkedésre nem került sor, mivel az – a szignalizáció szerint – jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogokat sértene.
	A közigazgatási hivatal a korábban elrendelt (Csenger Város Gyámhivatala 244-2/1999. és 245-2/1999. számú határozatai), a nevelőszülő-eladó és a gyermekek között fennálló utógondozói ellátás indokoltságának a felülvizsgálatára is felhívta a figyelmet. Ennek alapján az utógondozói ellátás új helyére vonatkozóan ismételt gyámhatósági döntés született, amely miatt - a gyermekvédelmi szakszolgálat keresetére – a Legfelsőbb Bíróság előtt per van folyamatban.
3/B. Az életkezdési támogatás és az otthonteremtési támogatás biztosításának gyakorlata
	A szakszolgálat a 2002. június 7-ei, a gyermekjóléti szolgáltatás körébe tartozó szervezési, szolgáltatási és gondozási feladatok teljesítéséről szóló Megyei Közgyűlés előtti beszámolójában bemutatta a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatalok részesedését az életkezdési támogatásból.
	A Gyvt. 1997. november 1-jei hatályba lépését megelőzően nagykorúvá vált fiatalok támogatására csak minimális mértékben, „évente mintegy 3-4 millió forintos nagyságrendben” volt pénzügyi lehetőség. A fenntartó megyei önkormányzat 1994-1998-ig nem biztosított erre a célra költségvetési előirányzatot, ezért több száz fiatal vár jelenleg is életkezdési támogatásra. A számadatok szerint 1997. november 1-jén 536 támogatási kérelem szerepelt a nyilvántartásban, míg 2003 márciusában ez a szám 576-ra emelkedett.
	A gyermekvédelmi rendszerben felnőtt fiatalok ezen meghatározott csoportjának a lakáshoz jutása segítésére és az életkörülményeinek a javítására a Népjóléti Minisztérium 1998-ban, a Szociális és Családügyi Minisztérium 2002-ben, az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium 2003-ben nyilvános pályázatot írt ki. 
	Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében, 1998-ban 118 pályázó közül 34, 2002-ben 105 pályázó közül 28 részesült életkezdési támogatásban. A megyei önkormányzat 3,62 millió Ft-tal, illetve 4 millió Ft-tal járult hozzá a minisztérium 18,187 millió Ft, illetve 11,2 millió Ft összegű pályázati támogatásához. A tárgyévi minisztériumi pályázatban a megye támogatási keretösszege: 12,4 millió Ft.
	A fővárosban a jelenleg életkezdési támogatásra benyújtott kérelmek száma: 181, a főváros minisztériumi támogatási keretösszege: 11 millió Ft.
	A Gyvt. hatályba lépését követően nagykorúvá vált fiatal felnőttek részére – lakáshoz jutásuk és tartós lakhatásuk elősegítésére – nyújtható otthonteremtési támogatás iránti jogos kérelmek száma a megyei önkormányzat nyilvántartása alapján az 1999. évtől mérsékelt emelkedést mutatott 2001-ig (30, 40, 52 kérelem), 2002. évben csökkenés volt tapasztalható (39 kérelem). Összességében 1997. november 1-jétől 2002. december 31-éig 172 személy részesült 106.920 eFt otthonteremtési támogatásban.
	Költségvetési fedezet hiánya miatt elintézetlen kérelem nem létezik, mivel a települési önkormányzat által megelőlegezett támogatást a központi költségvetésből a Magyar Államkincstár megtéríti az önkormányzatnak. A központi költségvetés terhére folyósított támogatás finanszírozási rendszerét, az igénylés- elszámolás számviteli rendjét külön jogszabály határozza meg. 
	A dokumentumfilm alapján vizsgált ügyekben álláspontom szerint – bár ennek a megállapítása látszólag a fiatal felnőttek érdekeivel ellentétes – az életkezdési támogatás, illetve az otthonteremtési támogatás biztosítása nem a jogszabályokban meghatározott célokra történt. A korábban hatályos SZEM rendelet alapján az életkezdési támogatás tartós használati cikkek vásárlására és a lakáskérdés megoldásának az elősegítésére volt adható, míg a Gyvt. szerint az otthonteremtési támogatás célja a fiatal lakáshoz jutása, tartós lakhatása megoldásának az elősegítése. A hivatkozott célokkal nem összeegyeztethető – és így jogszerűtlen – a farmergazdálkodás, illetve a nevelőszülő saját ingatlana megvásárlásának a támogatása. Ez utóbbi esetben tehát magam is osztom a megyei gyámhivatal álláspontját, és egyetértek azzal, hogy a két fiatal önálló otthonteremtését nem segíti a nevelőszülői ingatlan megvásárlása.
	Az életkezdési támogatás és az otthonteremtési támogatás biztosítására vonatkozó általános megállapítások összefoglalása előtt mindenképpen indokolt a kérelmek teljesítésének a jogi kereteit meghatározó hatályos jogszabályokra utalni. 
	A Gyvt. hatályba lépését követően nagykorúvá vált – a támogatásra jogosult – fiatal felnőttek részére bevezette az alanyi jogon járó otthonteremtési támogatás jogintézményét. A támogatás mértéke a nevelésben töltött évek számától és a fiatal felnőtt készpénz- és ingatlan vagyonának a mértékéről függően, az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 20-50 szereséig terjedhetett. A lakáshoz jutást és a tartós lakhatás megoldását elősegítő támogatást az illetékes önkormányzat jegyzője a központi költségvetés terhére biztosítja, a gyámhivatal határozata alapján.  A Korm. rendeletben meghatározott szabályok szerint a megelőlegezett összeget az önkormányzat visszaigényli a központi költségvetéstől, amelynek a Magyar Államkincstárból való átutalásáról az ágazati minisztérium gondoskodik. Az otthonteremtési támogatás iránti igény a nagykorúvá válást követően, de legkésőbb a 24. év betöltéséig – tanulói, illetve hallgatói jogviszony fennállása esetében a 25. év betöltéséig – nyújtható be, amely határidő jogvesztő.
	A Gytv. átmeneti rendelkezése a gyermekvédelmi támogatási rendszerében továbbra is megtartotta azokat a fiatal felnőtteket, akik a törvény hatálybalépését megelőzően váltak nagykorúvá. Az életkezdési támogatás iránti kérelmeik elbírálására – a Korm. rendelettel egyebekben hatályon kívül helyezett – SZEM rendelet szabályainak az alkalmazását írta elő azzal, hogy a támogatást a megyei, fővárosi önkormányzat által meghatározott módon kell biztosítani.
	A finanszírozási forrásról a szociálisan hátrányos helyzetben lévők adóssági terhének enyhítéséről és lakhatási körülményeinek javításáról szóló 96/1998. (V. 13.) Korm. rendelet önálló fejezetben rendelkezett az „Állami gondoskodásból kikerült fiatalok lakáshoz jutásának támogatása” címmel. A támogatás 70 %-át a megyei, fővárosi önkormányzatok által benyújtott pályázatok alapján – a központi költségvetés téríti meg. A rendelet ugyanakkor csak az 1991. január 1-je és az 1997. október 31-e közötti időszakban nagykorúvá vált, és az állami gondoskodásból kikerült személyek megsegítésére iktatta be a pályázati rendszert, amelynek az önrészét az önkormányzatoknak a saját költségvetésükből kell fedezniük. A pályázaton elnyert összeget a fiatal lakás vásárlására – cseréjére-, építésére-, bővítésére-, és korszerűsítésére – fordíthatja, a rendeltetésszerű felhasználáshoz a szakszolgálat nyújt segítséget. A Gytv. hatálybalépése óta a szaktárca által három alkalommal kiírt pályázati célok minden esetben megfeleltek a jogalkotó által megjelölt célnak. Az életkezdési támogatás iránti kérelmek benyújtását lehetővé tevő SZEM rendelet hatályba lépését (1989. augusztus 1-je) követő elbírálási eljárásban az igényeket a GYIVI fogadta, készítette elő és tett javaslatot az elbírálásra jogosult megyei (fővárosi) tanács e célra létrehozott bizottságának. A bizottsági döntések valójában előbírálatok voltak, amelyek a jogosultság kérdésében döntöttek, azonban a támogatás mértéke a megyei, fővárosi önkormányzatok anyagi lehetőségeihez mért, az e célra képzett költségvetési előirányzattól függött. Tekintettel arra, hogy a támogatás csupán adható volt, és a kérelmek teljesítése a rangsorolás elve alapján működött, a szűkös, éves önkormányzati költségvetési keret miatt csak kisszámú igény kielégítésére volt lehetőség. Ezért a gyermekvédelmi rendszerben jelenleg is „görgetve” nagyszámú, évekre visszamenőleg nyilvántartott életkezdési támogatás iránti kérelem található (az ágazati minisztérium által ismert igények száma országosan 5000-re tehető). Azzal, hogy ennél a támogatási formánál a korábban hatályos jogszabályok alapján a kérelmező személyekre alkalmazható felső korhatár nem volt megállapítva, 30 éves fiatal felnőttek is vártak arra 2003-ban, hogy önkormányzati pályázatokból támogatáshoz jussanak. Az esélyeket tovább csökkentette az a körülmény, hogy az 1998. és a 2002. közötti években központi pályázat kiírására nem került sor. Ez a helyzet oda vezethet, hogy a Gyvt. alapján az otthonteremtési támogatási jogosultságnak az életkor miatti megszűnésekor még mindig szerepelnek azok az életkezdési támogatás iránti igények, amelyeket hasonló céllal nyújtottak be, és amelyeknek jogalapját a jogalkotó elismerte.
	A két támogatási formára vonatkozó – a vizsgálat látókörébe került – tények megismerését követően arra a megállapításra jutottam, hogy az életkezdési támogatások biztosításának jelenlegi gyakorlata alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot idéz elő az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogbiztonsághoz, továbbá a 67.§ (1) bekezdésében garantált gyermeki jogokkal összefüggésben, ezért az Obtv 20. § (1) bekezdése alapján a következő ajánlást teszem: 
	Felkérem az egészségügyi, szociális és családügyi minisztert, hogy mérje fel az eddig előterjesztett kielégítetlen életkezdési támogatás iránti igényeket, a megoldási lehetőségekkel kapcsolatban alakítsa ki álláspontját és tájékoztasson a tervezett intézkedésekről.
4. A külföldre irányuló örökbefogadások gyakorlatának vizsgálata
	A dokumentumfilmben látottak alapján a gyermekvédelmi szakellátásban nevelkedő kiskorúak külföldre történő örökbeadásával kapcsolatban tájékoztatást kértem a szakszolgálat igazgatójától arról, hogy 2001-2002-ben a szakszolgálat által nyilvántartott kiskorúak közül hány gyermeket fogadott örökbe külföldi állampolgár? A külföldre irányuló örökbefogadások esetében mennyi ideig és milyen módon szoktatták össze a jövendő örökbefogadó szülőket a gyermekekkel? A nevelőszülőknél nevelkedő gyermekek esetében a szakszolgálat hogyan segítette a gyermekek nevelőszülőkről való leválását?
	Az igazgató válasza szerint a szakszolgálat a hivatkozott időszakban 35 külföldre irányuló örökbeadást realizált. Az örökbe fogadható gyermekkel való személyes kapcsolatfelvétel módjáról és időpontjáról a jövendő örökbefogadó család és közvetítője írásban kapott tájékoztatást. A szakszolgálat gyámi tanácsadói és nevelőszülői tanácsadói a gyermek gondozási helyén készítették fel a nevelőcsaládot és a gyermeket az örökbefogadó szülők érkezésére. A Magyarországra érkező jövendő örökbefogadó családot nem minden esetben kísérte képviselő. Gyakoriak voltak a nyelvi nehézségek, a helyismeret hiánya miatt a szakszolgálatnak kellett segítséget nyújtania tolmács, szállás és programszervezés terén. A gyermekkel való első kapcsolatfelvételt a szakszolgálat koordinálta. A gondozásba való kihelyezést megalapozó kapcsolattartás 7-10 napig tartott. A kapcsolat alakulását a nevelőszülői tanácsadó folyamatosan figyelemmel kísérte, indokolt esetben a gyámi tanácsadó is bekapcsolódott a munkába. A gyermekkel való első találkozás a nevelőszülőnél történt és egy-két óráig tartott. Ezt követően a jövendő örökbefogadók naponta látogatták a gyermeket, először délelőtt, majd délután, folyamatosan bekapcsolódva a gyermek gondozásába. A kezdeti találkozások a nevelőszülő lakásában, majd a ház udvarán, később a játszótéren, vagy a település távolabbi helyén történtek. Amikor a nevelőszülő és a nevelőszülői tanácsadó elérkezettnek látta a gyermek – életkorától függően – egy-egy délutáni alvást a jövendő örökbefogadók szálláshelyén tölthetett, ezt követően próbálkoztak azzal, hogy a gyermek az éjszakát is ott töltse. Ha a gyermek igényelte a nevelőszülő jelenlétét a jövendő örökbefogadókkal való napközbeni programok idején, akkor erre lehetőség volt.  A szakszolgálat akkor kezdeményezte az örökbefogadó családhoz a gondozásba kihelyezését, amikor a gyermek már 1-2 napot problémamentesen töltött velük.  
	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vezetőjétől, továbbá a Nemzeti Család és Szociálpolitikai Intézet igazgatójától a következőről kértem tájékoztatást: 2001-2002-ben Szabolcs-Szatmár-Bereg megyéből a külföldre irányuló örökbeadások mindegyike a Nemzeti Család és Szociálpolitikai Intézeten keresztül történt-e? A beérkezett válaszok szerint a megyéből külföldre a jogszabályi előírások betartásával a Nemzeti Család-és Szociálpolitikai Intézeten keresztül történtek az örökbefogadások. 
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítottam hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Gyermekvédelmi Szakszolgálati Intézet gyermekvédelmi gondoskodásban élő gondozottainak külföldre való örökbefogadásával kapcsolatos eljárása nem hozható összefüggésbe alkotmányos jogok sérelmével.
Tekintettel azonban arra, hogy a jelzett jogterület hatályos szabályozásának elemzése kapcsán felmerült az alkotmányos jogok sérelmének vagy azok közvetlen veszélyének a gyanúja, az Obtv. 16. § (2) bekezdése alapján külön vizsgálatot rendeltem el.
5. A nevelőszülőknek járó juttatások
	A szakszolgálat igazgatójától megkeresésemben tájékoztatást kértem arról, hogy 2001-2002. évben, a megyében a nevelőszülők megkapták-e azokat a juttatásokat, amelyekre a jogszabályok alapján jogosultak. Az igazgató megküldte a juttatásokat igazoló dokumentációt, kimutatásokat és arról tájékoztatott, hogy a megyében működő nevelőszülők megkapják, ill. 2001. és 2002. években is megkapták az 1997. évi XXXI. törvény által előírt juttatásokat. Az igazgató a rendelkezésemre bocsátotta a szakszolgálat 2001., valamint 2002. évi szabályzatait, melyek rendelkeznek a törvény alapján kifizetendő támogatásokról. A „Szabályzat a nevelőszülőknél elhelyezett növendékek ellátási kiadásairól” tartalmazza a nevelőszülői díj, valamint a nevelési díj kifizetéseinek szabályait. 
	A megyében az egy gyermekre jutó emelt összegű támogatás, mely a nevelőszülői díjból, a nevelési díjból, valamint a külön ellátmányból adódik össze, a megküldött tájékoztató alapján 2001 évben 40.042 forint, 2002 évben 45.175 forint volt. 
	Megállapítottam, hogy a szabályzatok rendelkezései és a kifizetésekről adott tájékoztatás teljes egészében megfeleltek a 2001-ben illetve 2002-ben hatályos jogszabályi rendelkezéseknek. A kiutalt díjakon kívül, melyeket a fenti két szabályzata alapján számfejtenek, az arra jogosult ellátottak számára a nevelőszülő részére a Területi Államháztartási Hivatal (TÁH) családtámogatási osztálya családi pótlékot folyósít. 
Az Intézet igazgatója válaszlevelében a következőképpen fogalmazott: „A nevelőszülők odaadó, áldozatos munkát végeznek. Juttatásaik a törvény- és jogszabály előírásaiban megfogalmazott alsó határt éri el. A fenntartó a költségvetési előirányzatban erre ad lehetőséget. A két éves számfejtési alapbizonylatok megtekintésére lehetőséget biztosítok.” 
A fentiek alapján megállapítottam, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Gyermekvédelmi Szakszolgálati Intézet a nevelőszülőket megillető juttatásokkal kapcsolatban nem okozott alkotmányos jogokkal összefüggésbe hozható visszásságot. 
Budapest, 2003. november. 10.
Lenkovics Barnabás

Melléklet
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
16. § A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/B. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (hatályos 2002. 12. 31-ig)
25. § (1) Az otthonteremtési támogatás célja, hogy az átmeneti vagy a tartós nevelésből kikerült fiatal felnőtt lakáshoz jutását, tartós lakhatása megoldását elősegítse.
(2) Otthonteremtési támogatásra jogosult az a fiatal felnőtt, akinek legalább 2 éves időtartamú megszakítás nélküli nevelésbe vétele a nagykorúvá válásával szűnt meg és készpénz- vagy ingatlan vagyonának értéke a nagykorúvá válásakor nem haladja meg az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 50-szeresét. A készpénzvagyonba a fiatal felnőtt keresményéből származó megtakarítást nem lehet beszámítani.
(3) Akkor is jogosult a fiatal felnőtt a támogatásra, ha a 2 évnél rövidebb időtartamú nevelésbe vételére a 80. § (1) bekezdés a) pontjában meghatározott okból került sor.
(4) A támogatás felhasználható építési telek, lakás, családi ház vásárlására, illetve építésére, lakhatóvá tételére, felújítására, bővítésére, bérlakás vagy albérlet bérleti díjának kifizetésére, felújítására, valamint otthonteremtést elősegítő pénzintézeti kölcsön törlesztésére és lakáscélú előtakarékosságra.
(5) Az otthonteremtési támogatás iránti kérelemben nyilatkozni kell a (2)-(3) bekezdésben meghatározott feltételekről, valamint arról, hogy a fiatal felnőtt az otthonteremtési támogatás felhasználásában az utógondozójával - a 26. § (2) bekezdésében meghatározott elszámolás benyújtásáig - együttműködik, illetve az együttműködést vállalja.
(6) Az otthonteremtési támogatás céljának megvalósulásához az utógondozó egy évig köteles segítséget nyújtani.
26. § (1) Az otthonteremtési támogatás mértékét a nevelésben eltöltött évek, és a jogosult vagyoni körülményei alapján úgy kell megállapítani, hogy a vagyonnal nem rendelkező jogosult esetén érje el, a vagyonnal rendelkező jogosult esetén, pedig a vagyonnal együtt érje el
a) a 3 évnél rövidebb időtartamú nevelésbe vételnél az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 20-szorosát,
b) a 3 évet meghaladó időtartamú nevelésbe vételnél az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 30-szorosát,
c) a 4 évet meghaladó időtartamú nevelésbe vételnél az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 40-szeresét,
d) az 5 vagy ennél több évet meghaladó időtartamú nevelésbe vételnél az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 50-szeresét.
(2) A fiatal felnőtt köteles az otthonteremtési támogatás - gyámhivatal által elfogadott célra történő - felhasználásáról a szerződés (pl. adásvételi vagy bérleti szerződés) megkötésétől számított 30 napon belül, de legkésőbb a támogatás megállapításától számított 1 éven belül okmányokkal igazoltan elszámolni.
(3) A gyámhivatal határozata alapján a - székhelye szerinti - települési önkormányzat jegyzője az otthonteremtési támogatást a központi költségvetés terhére biztosítja.
(4) A gyámhivatal jogosult 5 évi időtartamra elidegenítési tilalmat bejegyeztetni a magyar állam javára az ingatlan-nyilvántartásba, az otthonteremtési támogatással megszerzett ingatlanra.
(5) Az otthonteremtési támogatásra jogosult fiatal felnőtt kérelmére, körülményeinek lényeges változása esetén a gyámhivatal az általa bejegyeztetett elidegenítési tilalmat feloldhatja.
27. § (1) A gyámhivatal a gyermeket nagykorúságának elérése előtt 6 hónappal írásban tájékoztatja az otthonteremtési támogatás lehetőségéről.
(2) Az otthonteremtési támogatás iránti igényt a kérelmező
a) a nagykorúvá válást követően, de legkésőbb a 24. évének betöltéséig,
b) ha a nagykorúvá vált fiatal felnőtt még tanulói, illetőleg hallgatói jogviszonyban áll, a tanulmányainak befejezéséig, de legkésőbb a 25. évének betöltéséig
nyújthatja be. E határidő elmulasztása jogvesztő.
56. § (1) A nevelőszülőt az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti vagy tartós nevelésbe vett gyermek, valamint a volt gondozott fiatal felnőtt ellátására nevelési díj illeti meg. A nevelési díj legalacsonyabb összege - gyermekenként - az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 120%-a.
(2) A nevelési díj az öregségi nyugdíj legkisebb összegének 140%-a, ha a nevelt gyermek
a) a 132. § (1) bekezdésben meghatározott szerv által készített szakvélemény szerint súlyos beilleszkedési, magatartási vagy tanulási zavarban szenved,
b) tartósan beteg, illetőleg fogyatékos.
(3) A nevelőszülő a nevelési díj mellett külön ellátmányban is részesül a gyermek ruházatára, tankönyvére, tanszerére és a tanulmányai végzéséhez szükséges egyéb eszközökre, a gyermek költőpénzére, valamint a lakásfenntartás költségeinek kiegészítésére. Az ellátmány éves összege nem lehet kevesebb - gyermekenként - az éves nevelési díj 25%-ánál.
(4) A (3) bekezdésben meghatározott külön ellátmányt elsősorban pénzben biztosítják, és a nevelési díjjal együtt havonta folyósítják.
(5) A nevelőszülő az (1)-(3) bekezdésben meghatározott juttatásokat kizárólag a gyermek megfelelő ellátására fordíthatja.
66/A. § (1) A nevelőszülői jogviszony a működtető és a nevelőszülő között, jogokat és kötelezettségeket tartalmazó, írásba foglalt megállapodás alapján létrejövő jogviszony.
(2) A nevelőszülői jogviszony határozatlan időre jön létre. Kivételesen - helyettesítés vagy egyéb méltányolható ok esetén - a jogviszony határozott időre is létesíthető.
(3) A nevelőszülői jogviszonyból származó jogok és kötelezettségek a feleket attól az időponttól illetik meg, illetőleg terhelik, amelytől a gyermek, a fiatal felnőtt ténylegesen a nevelőszülő gondozásába került.
(4) Házasságban, illetve élettársi kapcsolatban élő személy nevelőszülőként csak akkor foglalkoztatható, ha a nevelőszülői tevékenységéhez házastársa, illetve élettársa hozzájárul.
66/F. § (1) A nevelőszülőt tevékenységéért - a nevelőszülői jogviszony létrehozására irányuló megállapodásban meghatározott - díjazás illeti meg (a továbbiakban: nevelőszülői díj).
(2) A nevelőszülői díj legalacsonyabb összegét a mindenkori éves költségvetési törvény határozza meg.
(3) A nevelőszülői díj mértékének megállapításánál figyelembe kell venni a) a nevelőszülőnél elhelyezett gyermekek és fiatal felnőttek számát és életkorát; b) az 55. § (4) bekezdésében meghatározott többletfeladatok ellátását; c) a külön jogszabályban meghatározott nevelőszülői szakképesítés megszerzését; d) azt, ha a nevelőszülő ideiglenes gondozási feladatok ellátását is vállalta és arra kijelölték; e) azt, ha a gyermek vagy a fiatal felnőtt kollégiumi vagy diákotthoni elhelyezés, katonai szolgálat, előzetes letartóztatás, javítóintézeti nevelés vagy szabadságvesztés miatt a nevelőszülő háztartásán kívül tartózkodik.
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (hatályos 2002. 12. 31-ig)
40. § (1) Az örökbefogadás engedélyezése iránti eljárás az örökbe fogadni szándékozó személy kérelmére indul.
(2) A gyámhivatal az örökbefogadás engedélyezése iránti kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül hozza meg az érdemi döntését.
41. § (1) A gyámhivatal az eljárás során beszerzi: a) a gyermek 3 hónapnál nem régebben kiállított születési anyakönyvi másolatát, b) a szülők halotti anyakönyvi másolatát, ha a gyermek szülei nem élnek, c) a szülői felügyeletet megszüntető, illetve a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyező jogerős bírói ítéletet, d) a gyámot vagy eseti gondnokot kirendelő jogerős gyámhivatali határozatot, ha nem a vér szerinti szülő az örökbefogadandó törvényes képviselője, e) a gondnokot kirendelő jogerős határozatot, ha a vér szerinti szülő cselekvőképességet érintő gondnokság alatt áll, f) az örökbefogadást közvetítő nem állami szerv jogosultságát igazoló okiratot (működési engedélyt).
(2) Az örökbefogadás engedélyezése iránti eljárásban az örökbe fogadni szándékozó személynek csatolnia kell: a) a 3 hónapnál nem régebbi születési és házassági anyakönyvi kivonatát, b) a jövedelmi viszonyairól szóló igazolást, c) az alkalmasságát tanúsító gyámhivatali határozatot.
42. § (1) A gyámhivatal az eljárás során köteles meghallgatni: a) az örökbe fogadni szándékozó személyt, b) a 14. évét betöltött és a 14 év alatti ítélőképessége birtokában levő örökbefogadandó gyermeket, c) a gyermek szülőjét, ha a szülő felügyeleti jogát a bíróság jogerősen nem szüntette meg, vagy ha a gyermeket a gyámhivatal nem nyilvánította jogerősen örökbe fogadhatónak, továbbá, ha a szülő nem tett, a Csjt. 48. §-ának (3) bekezdésében meghatározott nyilatkozatot, d) a törvényes képviselőt, - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - ha nem a szülő a törvényes képviselő, e) a házasságban élő, de önállóan örökbe fogadni szándékozó személy vele együtt élő házastársát.
(2) Az (1) bekezdés d) pontjában foglalt jognyilatkozatot a hivatásos gyám, valamint a gyermekotthon vezetője írásban is előterjesztheti.
(3) Nyílt örökbefogadás esetén az örökbefogadót és a vér szerinti szülőt együttesen - tárgyalás keretében - kell meghallgatni.
43. § (1) A 42. §-ban megjelölt személyek meghallgatásáról készült jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell: a) az örökbe fogadni szándékozó személy nyilatkozatát arról, hogy
- az örökbefogadás joghatásait (Csjt. 51-53. §, Ptk. 617-618. §) ismeri, és tudomásul veszi,
- kéri a gyermek gondozásra történő kihelyezését, vagy nyilatkozik a Csjt. 47. § (2) bekezdése szerinti gondozásról,
- kéri-e vér szerinti szülőként történő anyakönyvezését,
- vele szemben nem állnak fenn a Csjt. 47. §-ának (3) bekezdésében meghatározott kizáró okok,
- az örökbefogadás nem jár haszonszerzéssel,
b) az örökbe fogadni szándékozó személy nyilatkozatát az örökbe fogadott gyermek - örökbefogadást követő - nevéről és származási helyéről, c) egyedülálló által történő örökbefogadás esetén a képzelt szülő adatait, d) a házasságban élő, de önállóan örökbe fogadni szándékozó személlyel együtt élő házastárs nyilatkozatát arról, hogy az örökbefogadáshoz hozzájárul, e) a gyermek vér szerinti szülőjének nyilatkozatát arról, hogy hozzájárul gyermekének a Csjt. 48. §-ának (2) bekezdése szerinti gondozásához, vagy arról, hogy gyermekét hozzájárulásával az örökbefogadó legalább egy éve saját háztartásában neveli. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott nyilatkozatokat nem lehet feltételhez kötni.
(3) A Csjt. 48. §-ának (3) bekezdése alapján tett szülői hozzájáruló nyilatkozatot bármely gyámhatóság előtt meg lehet tenni, és arról jegyzőkönyvet kell felvenni.
(4) Ha a szülő a Csjt. 48. §-ának (2) és (3) bekezdésében szabályozott nyilatkozatot tesz, tájékoztatni kell annak jogkövetkezményeiről. A tájékoztatást, valamint annak tudomásul vételét a gyámhatóság jegyzőkönyvben rögzíti, amelyet soron kívül meg kell küldeni az illetékes gyámhivatalnak.
44. § (1) A 6. életévét betöltött vagy egészségileg károsodott gyermek esetében a gyámhivatal a szülő a Csjt. 48. §-ának (4) bekezdése szerinti hozzájáruló nyilatkozatának jóváhagyását a nyilatkozat napját követő 60 napon belül megtagadhatja. 60 nap elteltével - ha a gyámhivatal nem foglal állást - a nyilatkozatot jóváhagyottnak kell tekinteni.
(2) A gyámhivatal a szülő hozzájáruló nyilatkozatának jóváhagyását az (1) bekezdés esetén akkor tagadhatja meg, ha a gyermek örökbefogadására életkora vagy egyéb körülmény miatt nagy valószínűséggel nem fog sor kerülni.
(3) A gyermeknek a Csjt. 48. §-ának (4) bekezdése szerinti egészségkárosodását az illetékes szakorvosi intézet szakvéleménye alapján lehet megállapítani.
45. § (1) A gyámhivatal az örökbefogadás iránti kérelem elbírálása előtt
a) az örökbe fogadni szándékozó személynél környezettanulmányt végez, és határozattal dönt a gyermeknek - a nevelésbe vett gyermek esetén a gyermekvédelmi szakszolgálat javaslata alapján - a gondozásába történő kihelyezéséről, b) a gyermekjóléti szolgálat, illetve nevelésbe vett gyermek esetén a gyermekvédelmi szakszolgálat javaslata alapján meggyőződik a gyermeknek - a Csjt. 48. §-ának (2) bekezdésében meghatározott kötelező gondozási idő alatti - családba történő beilleszkedéséről, c) beszerzi a gyermek személyiségére vonatkozó szakvéleményt [Gyvt. 132. § (1) bek.], d) ha olyan új körülmény vagy tény merül fel, amely kétségessé teszi a korábbi, 39. §-ban meghatározott véleményben foglaltak valóságtartalmát, a gyermekvédelmi szakszolgálatot újabb vizsgálat elvégzésére kéri fel, e) szükség esetén ismét beszerzi a háziorvosi vagy szakorvosi bizonyítványt az örökbe fogadni szándékozó személy és az örökbefogadandó gyermek egészségi állapotáról, az örökbefogadandó fejlődését befolyásoló betegségekről. 
(2) Nem kell a kötelező gondozásba történő kihelyezésről határozatban rendelkezni, ha
a) az örökbefogadó és a vér szerinti szülő házastársak, vagy b) az örökbefogadó meghallgatása során arról nyilatkozik, hogy a gyermeket a vér szerinti szülő hozzájárulásával már legalább egy éve saját háztartásában gondozza.
(3) A gyámhivatal a nevelésbe vett gyermek örökbefogadása esetén a gyermekre vonatkozó igazolásokat és szakvéleményeket a gyermekvédelmi szakszolgálat útján szerzi be.
(4) Az (1) bekezdésben felsorolt iratok tartalmát a gyámhivatal ismerteti az örökbe fogadni szándékozó személlyel.
46. § (1) Az örökbefogadást engedélyező határozat rendelkező részének a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmaznia kell:
a) a gyermek örökbefogadás előtti nevét, születési bejegyzésének anyakönyvi folyószámát, b) a gyermek örökbefogadása utáni névviselésével kapcsolatos döntést [Csjt. 53. § (1)-(5) bek.],
c) a gyermek születésének újra anyakönyvezéséhez szükséges adatokat,
d) a gyermek származási helyére vonatkozó adatokat,
e) a gyermek vagyonának kezelésére vonatkozó rendelkezést,
f) egyedülállóként történő örökbefogadás esetén a másik szülőként képzelt személy bejegyzéséhez szükséges adatokat,
g) a vér szerinti szülőként történő bejegyzésre vonatkozó rendelkezést,
h) a kötelező gondozási idő eredményes leteltének megállapítását [45. § (1) bek. a) pont és (2) bek.],
i) a gyermek átmeneti vagy tartós nevelése megszűnésének megállapítását,
j) az örökbefogadás joghatásait,
k) az anyakönyvvezető megkeresését a gyermek újbóli anyakönyvezésének elrendelése érdekében.
(2) A határozatban az örökbefogadó lakóhelyeként azt a helyet is fel kell tüntetni, ahol az örökbefogadó a gyermek születésekor lakott.
(3) A határozat indokolásának tartalmaznia kell az Áe. 43. §-a (1) bekezdésének c) pontjában foglaltakon kívül a kötelező gondozási idő eredményes leteltére vonatkozó részletes megállapításokat [45. § (1) bek. b) pont].
47. § (1) Az örökbefogadás hatályát nem érinti, ha az engedélyező határozat az örökbefogadott nagykorúvá válását követően válik jogerőssé.
(2) Ha az örökbefogadás engedélyezése iránti kérelmet a gyámhivatal nem utasította el, az örökbefogadást a nagykorúság elérése előtti napon a gyámhivatal jogerős határozatának hiányában is engedélyezettnek kell tekinteni, ha
a) a kérelmet a 41. §-ban előírt mellékletekkel együtt a nagykorúság elérése előtt legalább 60 nappal előbb nyújtották be, b) a 42. §-ban meghatározott személyek meghallgatása megtörtént, illetve a 43. § (1) bekezdésében előírt nyilatkozatok rendelkezésre állnak, c) a jogerős határozat hiánya az örökbe fogadni szándékozók mulasztására nem vezethető vissza, d) az örökbefogadásnak a Csjt. 47. §-ának (1)-(2) bekezdése, valamint a 48. §-a alapján nincs akadálya.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott feltételek fennállását és az örökbefogadás jogkövetkezményeinek beálltát a gyámhivatal határozattal állapítja meg.
77. § (1) A fiatal felnőttnek az otthonteremtési támogatás iránti kérelmében nyilatkoznia kell
a) a Gyvt. 25. §-ának (5) bekezdésében foglaltakról, b) az otthonteremtési támogatással elérni kívánt célról, a kapcsolódó pénzfelhasználási tervről, az igénybe vehető egyéb forrásokról (különösen: pályázat, önkormányzati, munkaadói támogatás, előtakarékosság), c) ingatlanszerzés esetén annak tudomásulvételéről, hogy a gyámhivatal jogosult 5 évi időtartamra elidegenítési tilalmat bejegyeztetni.
(2) A kérelemhez mellékelni kell: a) a gyámhivatalnak a nagykorúvá vált vagyonáról szóló értesítését, b) a volt vagyonkezelő (gyám, hivatásos gyám, vagyonkezelő eseti gondnok) végszámadását.
78. § A gyámhivatal beszerzi a környezettanulmányt és a fiatal felnőtt utógondozójától javaslatot kér az otthonteremtési támogatás céljának és a pénzfelhasználási tervnek megvalósíthatóságáról, az együttműködés feltételeiről, a támogatás összegének felhasználási, valamint elszámolási módjáról és várható időpontjáról.
79. § A gyámhivatal az otthonteremtési támogatásról szóló határozata rendelkező részében a 14. §-ban foglaltakon túl a) jóváhagyja az otthonteremtési támogatás iránti kérelemben megjelölt célt és a pénzfelhasználási tervet, b) rendelkezik az otthonteremtési támogatás összegéről és az igénybevétel módjáról, c) kötelezi a támogatást igénybe vevő fiatal felnőttet és az utógondozót az együttműködésre, d) előírja a fiatal felnőttnek, hogy a körülményeiben bekövetkezett és a pénzfelhasználási tervet is érintő lényeges változást haladéktalanul jelentse be a gyámhivatalnak, e) megállapítja a támogatás igénybe vett összegéről történő elszámolás feltételeit és határidejét, f) figyelmezteti az otthonteremtési támogatásban részesített fiatal felnőttet a jogosulatlan és rosszhiszemű igénybevétel jogkövetkezményére [Gyvt. 133. § (2) bek.], g) szükség szerint rendelkezik az elidegenítési tilalom bejegyzéséről.
80. § (1) A gyámhivatal az utógondozó írásban benyújtott tájékoztatójának figyelembevételével elbírálja a fiatal felnőttnek az otthonteremtési támogatás felhasználásáról készített elszámolását.
(2) A gyámhivatal az elidegenítési tilalom időtartamának letelte előtt is hozzájárulhat az otthonteremtési támogatással megszerzett ingatlan elidegenítéséhez (a tilalom feloldásához), ha azt a fiatal felnőtt megváltozott életkörülményei (pl.: házasságkötés) indokolják.
81. § (1) A gyámhivatal a határozat jogerőre emelkedését követő hónap utolsó napjáig intézkedik az otthonteremtési támogatás összegének kifizetése iránt.
(2) A gyámhivatal az általa jogerősen megállapított otthonteremtési támogatás összegét - kifizetés céljából - az 5. számú melléklet szerinti adatlapon minden hónap 10. napjáig jelenti a TÁH-nak. Az otthonteremtési támogatással való elszámolás során egyebekben a 76. § (2)-(4) bekezdésében foglaltak szerint kell eljárni.
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (hatályos 2002. 12. 31-ig)
Csjt. 49. § (1) Az örökbefogadást az előző rendelkezésekben megszabott feltételek esetében sem lehet engedélyezni, ha az a kiskorú érdekeivel ellentétben áll, vagy a közérdeket egyébként sérti, illetve, ha akár a felek, akár az eljárásban egyéb módon közreműködő személyek vagy szervezetek részére haszonszerzéssel jár.
(2) A gyermek külföldre történő örökbefogadása - a rokonok, illetve a szülő házastársa által történő örökbefogadás kivételével - csak örökbe fogadhatóvá nyilvánított intézeti nevelt, valamint állami nevelt gyermek esetében engedélyezhető, feltéve, hogy a gyermek örökbefogadására belföldön nem került sor, mivel azt nem kezdeményezték, illetve örökbefogadása érdekében tett intézkedések nem vezettek eredményre.
1997. évi LXXX. Törvény a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 195/1997. (XI. 5.) Korm. rendelettel
Tbj. 5. § (1) E törvény alapján biztosított az, aki a) munkaviszonyban (ideértve az országgyűlési képviselőt is), közalkalmazotti, illetőleg közszolgálati jogviszonyban, ügyészségi szolgálati jogviszonyban, bírósági jogviszonyban, igazságügyi alkalmazotti szolgálati viszonyban, hivatásos nevelőszülői jogviszonyban áll, a fegyveres erők, a rendvédelmi szervek, valamint a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagja, a fegyveres erők szerződéses állományú tagja, továbbá a katonai szolgálatot teljesítő tartalékos katona (a továbbiakban: munkaviszony), tekintet nélkül arra, hogy foglalkoztatása teljes vagy részmunkaidőben történik,
g) a díjazás ellenében munkavégzésre irányuló egyéb jogviszony keretében (bedolgozói, megbízási szerződés alapján, egyéni vállalkozónak nem minősülő vállalkozási jellegű jogviszonyban, segítő családtagként) személyesen munkát végző személy, amennyiben az e tevékenységéből származó, tárgyhavi járulékalapot képező jövedelme eléri a tárgyhónapot megelőző hónap első napján érvényes minimálbér havi összegének harminc százalékát, illetőleg naptári napokra annak harmincad részét,
Tbj. 6. § (1) A biztosítottak a társadalombiztosítás valamennyi ellátására jogosultságot szerezhetnek.
1996. évi LXXV. Törvény a munkaügyi ellenőrzésről
1. § (1) E törvény hatálya kiterjed a) arra a természetes és jogi személyre, valamint jogi személynek nem minősülő gazdasági társaságra, aki a tizennyolcadik életévét betöltött természetes személyt foglalkoztatásra irányuló jogviszony, továbbá külföldit vagy fiatal munkavállalót foglalkoztatásra irányuló jogviszony, illetve a (4) bekezdésben meghatározott jogviszonyok alapján foglalkoztat.
96/1998. (V. 13.) Korm. rendelet a szociálisan hátrányos helyzetben lévők adósságterhének enyhítéséről és lakhatási körülményeinek javításáról (hatályos: 1999. 07. 01-től 2003. 06. 29-ig)
9. § (1) A megyei, fővárosi önkormányzat a központi költségvetésből - pályázati úton - támogatásban részesíthető az 1991. január 1-je és az 1997. október 31-e közötti időszakban nagykorúvá vált és az állami gondoskodásból kikerült személy életkezdési támogatásának biztosításához [1997. évi XXXI. tv. 160. § (2) bek.].
(2) Az önálló életkezdési támogatás 70%-át, legfeljebb 800 ezer forintot a pályázaton elnyert összeg erejéig a központi költségvetés megtéríti a megyei, fővárosi önkormányzatnak.
(3) Az egyszeri támogatás az (1) bekezdésben megjelölt személy lakásvásárlásának, -cseréjének, -építésének, -bővítésének és -korszerűsítésének támogatására fordítható.
(4) Ha a megyei, fővárosi önkormányzat a pályázatban vállalt feltételeket nem teljesíti vagy a támogatást más célra fordítja, köteles a támogatást a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény 232. § (2) bekezdésében meghatározott kamataival együtt egy összegben visszatéríteni.
10. § Az életkezdési támogatás rendeltetésszerű felhasználásához a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítséget nyújt. A támogatás elnyerése érdekében az arra jogosult személy vállalja, hogy a saját megtakarításának összegét hitelintézeti zárolt számlára elhelyezi, továbbá a támogatás felhasználása során a területi gyermekvédelmi szakszolgálat utógondozójával együttműködik.
150/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a nevelőszülői, a hivatásos nevelőszülői és a helyettes szülői jogviszony egyes kérdéseiről (hatályos 2002. 12. 31-ig)
21/1989. (VII. 25.) SZEM rendelet az állami gondoskodásban részesülő intézeti elhelyezett, intézeti és állami nevelt fiatalok önálló életkezdésének támogatásáról (hatályos 1997. 10. 31-ig)