OBH 1544/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tomolák Katalin
A vizsgálat megindítása:
	A panaszos személyesen jelent meg az Országgyűlési Biztosok Panaszirodáján, ahol gyermeke apai kapcsolattartása ügyében eljáró Budapest XI. kerületi Gyámhivatal (a továbbiakban: gyámhivatal), valamint a másodfokon eljáró Fővárosi Gyámhivatal intézkedéseit és döntéseit kifogásolta. A személyesen elmondottakat írásos beadványában is megerősítette, melyben felsorolta a hatósági eljárás során ért sérelmeit. Többek között érthetetlennek tartotta a gyámhivatal azon álláspontját, melynek értelmében a szülők közötti – bírói ítélettől eltérő – egyezséget figyelmen kívül hagyta, annak ellenére, hogy arra a bírói ítélet lehetőséget adott. A panaszos szerint, ha a gyámhivatal ezen álláspontjáról időben tudomást szerez, meg sem próbált volna az ítélettől eltérő megállapodást kötni az apával.
	A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam.
	Az első fokon eljáró XI. kerületi gyámhivataltól az ügyre vonatkozó dokumentumokat bekértem, azokat áttanulmányoztam.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya 
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
92. § (5) Ha a kapcsolattartás kérdésében a bíróság döntött, ennek megváltoztatását a határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven belül csak a bíróságnál lehet kérni.
(6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
27. § (2) A köztisztviselő köteles az ügyfelet meghallgatása előtt a szükséges tájékoztatással ellátni, továbbá jogaira és kötelességeire figyelmeztetni. A közigazgatási szerv az eljárás során gondoskodik arról, hogy az ügyfelet a jogszabályok ismeretének hiánya miatt ne érje hátrány.
A megállapított tényállás:
	A rendelkezésemre álló iratok szerint a panaszos gyermekének édesapja először 2001 júliusában tett bejelentést a gyámhivatalban a panaszos ellen, az apai kapcsolattartás akadályozása miatt, majd ezt követően többször is kérte a kapcsolattartás végrehajtását. A gyámhivatal – 2001 szeptemberében – írásban figyelmeztette a panaszost, a kapcsolattartást szabályozó bírósági ítélet betartására, valamint a kapcsolattartást akadályozó magatartásának következményeire, majd a lefolytatott bizonyítási eljárás során megállapította, hogy az apa végrehajtás iránti kérelmei nem megalapozottak, ezért azokat a XIII-457/12/2002. számú, 2002. március 26-án kelt határozatával elutasította. Az apa fellebbezését követően a fővárosi gyámhivatal – mint felettes szerv – az első fokú döntést helybenhagyta. Határozatának indoklásában kitért arra, hogy a szülők végzéstől eltérő egyezségének betartatása nem a gyámhivatal feladata. Kihangsúlyozta továbbá, hogy a gyámhivatal végrehajtó tevékenységére a bírói szabályozás az irányadó, és rögzítette azt is, hogy a bírói végzés szerint az elmaradt kapcsolattartást a rá következő hétvégén kell pótolni.   
	Az apa újabb – végrehajtásra irányuló – bejelentéseit követően a gyámhivatal a XIII-457/19/2002. számú, 2002. június 20-án kelt határozatával a panaszost 3.000 forint pénzbírsággal sújtotta, egyben figyelmeztette a feleket, hogy a bírói ítélettől eltérő egyezségüket a végrehajtásnál nem tudja figyelembe venni. A döntést – a panaszos fellebbezését követően – a fővárosi gyámhivatal megsemmisítette, és az első fokot új eljárásra utasította, hivatkozva arra, hogy a gyámhivatal tisztázatlan tényállás mellett hozta meg a döntését. Az új eljárás során tartott egyeztető tárgyaláson a panaszos elismerte, hogy az apa által kifogásolt, elmaradt kapcsolattartást az ítéletben foglaltak ellenére a következő héten nem pótolta, és ennek akadályáról az apát előzetesen nem értesítette. A gyámhivatal erre tekintettel a XIII-457/28/2002. számú, 2002. október 7-én kelt határozatában a panaszos részére 3.000 forint végrehajtási bírságot szabott ki, és megint felhívta a felek figyelmét arra, hogy csak a bírói ítéletben foglaltak végrehajtására van lehetősége. A panaszos által megfellebbezett döntést a fővárosi gyámhivatal helybenhagyta. 
	Az apa kérelmet nyújtott be a nyári időszakos kapcsolattartás pótlására vonatkozóan is, melyet később annyiban módosított, hogy magát a pótlást – mely lényegében megtörtént – nem kérte, viszont kifogásolta, hogy a panaszos nem a bírósági végzésben foglaltak szerint biztosította számára a kapcsolattartást, ezért pénzbírság kiszabását kérte. A kérelmet a gyámhivatal elutasította. Az apa fellebbezésére indult másodfokú eljárás során a fővárosi gyámhivatal azonban megállapította, hogy a panaszos – annak ellenére, hogy az általa kezdeményezett, bírói ítélettől eltérő nyári kapcsolattartásra vonatkozóan május 31-ig nem tudott megegyezni az apával – nem a bírói ítéletben foglaltak szerint biztosította a kapcsolattartást, ezért őt 8.000 forint pénzbírsággal sújtotta.
	Ezt követte az apa újabb bejelentése, miszerint a 2002. évi téli időszakos kapcsolattartás nem a végzésnek megfelelően zajlott.  A gyámhivatal által összehívott egyeztető tárgyalás valójában nem vezetett eredményre, a felvett jegyzőkönyv több oldalon keresztül a felek indulatos, néhol cinikus nyilatkozatait tartalmazza. A gyámhivatal mindezek után az apa végrehajtásra irányuló kérelmét megalapozottnak tartotta, és a panaszost 13.000 forint pénzbírsággal sújtotta. A panaszos a döntést megfellebbezte, a fővárosi gyámhivatal pedig – immáron másodízben – a határozatot megsemmisítette és az első fokot új eljárásra utasította. A határozat indoklása szerint az eljáró gyámhivatal konkrét végrehajtási kérelem hiányában, tisztázatlan tényállás és téves következtetések mellett hozta meg döntését.
	A gyámhivatal az új eljárás lefolytatásának eredményeként az apa végrehajtás iránti kérelmét azzal utasította el, hogy a téli időszakos kapcsolattartás valóban nem a bírói ítéletben foglaltak szerint történt, azonban a szülők közösen tértek el a szabályozástól. Miután az apa sem tartotta be az ítéletben foglaltakat, ezért a végrehajtás iránti kérelme nem indokolt. Ezt a döntést – az apa fellebbezését követően – a fővárosi gyámhivatal 2003. október 1-jén kelt határozatával helybenhagyta.     
A vizsgálat megállapításai
	A panaszos gyermekének kapcsolattartási ügyében első fokon eljáró Budapest XI. kerületi Gyámhivatal eljárásának vizsgálata során – a rendelkezésemre álló dokumentumok alapján – megállapítottam, hogy a hatóság
–	az apa bejelentését követően, úgy figyelmeztette a panaszost, a kapcsolattartást akadályozó magatartásának következményeire, hogy előtte nem tisztázta a tényállást.  
–	az eljárás kezdeti szakaszában (az első egyeztető tárgyaláson) elmulasztotta felhívni a felek figyelmét arra, hogy a bírói ítélettől eltérő megállapodásaikat nem tudja figyelembe venni, csak az ítéletben foglaltak végrehajtására van lehetősége. (A végrehajtási bírságot elrendelő határozataiban már utalt erre.) Továbbá arról sem tájékoztatta az ügyfeleket, hogy amennyiben a kapcsolattartásról a bíróság dönt, annak megváltoztatását az ítélet jogerőre emelkedésétől számított két éven belül csak a bíróságnál lehet kérni.
–	az egyeztető tárgyalásokról felvett jegyzőkönyvek legtöbbje a bizonyítási eljárás alapjául nem használhatók fel, azokból a tényállás nem tisztázható. Ezek a jegyzőkönyvek a felek eltérő nyilatkozatait tartalmazzák arról, hogy a bírói ítélettől eltérő kapcsolattartási időpontokra vonatkozóan mikor és miben állapodtak meg, és a megállapodást ki és miért nem tartotta be.  
–	mind azt a fellebbezések elbírálása során a fővárosi gyámhivatal is megállapította, két alkalommal is úgy hozott érdemi döntést, hogy a bizonyítási eljárást nem folytatta le, a tényállást nem tisztázta.
	Mindezzel az első fokon eljáró XI. kerületi Gyámhivatal a demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott. 
	A Fővárosi Gyámhivatal eljárását és döntését sérelmező panasszal kapcsolatban megállapítottam, hogy  a felettes államigazgatási szerv a fellebbezések kapcsán mind az első fokú határozatot, mind az azt megelőző eljárást teljes terjedelmében megvizsgálta, a tényállást tisztázta, döntését a jogszabályi előírásoknak megfelelően hozta meg, melynek során alkotmányos joggal összefüggésbe hozható visszásságot nem okozott.   
	A jogsértések elkerülése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján a Budapest XI. kerületi Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem:
– érdemi döntést csak a teljes körű bizonyítási eljárás lefolytatását követően, a tényállás tisztázása után hozzon. 
– fokozottan ügyeljen arra, hogy az eljárásban résztvevő személyek együttes meghallgatásáról készült jegyzőkönyvek alapján a tényállás tisztázható legyen, az ügyintézők a felek meghallgatása előtt mindig tegyenek eleget kioktatási kötelezettségüknek. 
Budapest, 2003. november 7.
Takács Albert