OBH 1282/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tomolák Katalin
A vizsgálat megindítása
A panaszos személyesen megjelent az Országgyűlési Biztosok Panaszirodáján és elmondta, hogy gyermeke kapcsolattartási ügyében 2002. április 12-én előterjesztett beadványára írt OBH 2417/2002/4. számú válaszlevelünkkel nem ért egyet, mert úgy látja, hogy az a panasszal érintett pápai Városi Gyámhivatal (a továbbiakban: gyámhivatal) véleményét tartalmazza.
Ezért továbbra is sérelmezi, hogy a gyámhivatal eljárása során nem tartja be az ügyintézési határidőket, és nem teszi meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy gyermekével rendszeres kapcsolatot tarthasson.
A panaszos a korábbi (2002. április 12-én kelt) beadványában azt sérelmezte, hogy a kapcsolattartási ügyében eljáró hatóságok nem intézkedtek a végrehajtás érdekében. Kifogásolta továbbá az eljárás elhúzódását, valamint azt hogy, a hatóságok félretájékoztatták őt és hivatalos iratainak nagy részét elvesztették.
A beadvánnyal kapcsolatban megállapítást nyert egyrészt, hogy a hatóságok részéről nem történt olyan mulasztás, mely a vizsgálat megindítását indokolná, másrészt, hogy a panaszos kérelmére a kapcsolattartás szabályozása ügyében eljárás van folyamatban. Minderről a panaszos az OBH 2417/2002/4. számú válaszlevélben részletes tájékoztatást kapott, melyben foglaltakat továbbra is fenntartom.
Ugyanakkor az ismételt panasszal kapcsolatban bekértem a gyámhivatal vezetőjétől a kapcsolattartás szabályozása ügyében folyamatban lévő eljárás teljes iratanyagát, melynek áttanulmányozása után az Alkotmányban rögzített demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
15. § (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
32. § (1) Szakértőt kell meghallgatni, ha az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához, megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, vagy jogszabály írja elő a szakértő meghallgatását.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.
(3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a szülő és más kapcsolattartásra jogosult a folyamatos és az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról és időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről és módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásáról, valamint - szükség szerint - egyéb formáiról megegyezhetnek.
132. § (1) Ha az ügyben a gyermek személyiségével kapcsolatos jelentős tény vagy körülmény megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, szakértőként elsősorban nevelési tanácsadót, szakértő- és rehabilitációs bizottságot, pszichiátriai szakellátó intézményt vagy családvédelemmel foglalkozó szervet, illetve szakértői névjegyzékbe felvett személyt kell megkeresni.
A tényállás és a vizsgálat megállapításai
A rendelkezésemre álló dokumentumok szerint a panaszos 2002. július 16-án beadvánnyal fordult a gyámhivatalhoz, melyben kiskorú gyermekével való folyamatos és időszakos kapcsolattartásának szabályozását, valamint 2002. augusztus hónapban egy nap kapcsolattartás engedélyezését kérte. A gyámhivatal által július 29-re összehívott tárgyaláson a gyermek édesanyja a kapcsolattartás egy évre történő felfüggesztését kérte. Előadta továbbá, hogy egy év leteltével is csak pszichológus jelenlétében biztosítja a kapcsolattartást, de nem az apa által megadott időpontokban. Az apa a kérelmében foglaltakat továbbra is fenntartotta. A gyámhivatal a felek eltérő nyilatkozatára tekintettel, azért, hogy a gyermek érdekének megfelelő, megalapozott döntést hozhasson a 2/48-14/2002. számú, 2002. augusztus 21-én kelt határozatával elrendelte a szülők, valamint a kiskorú pszichológiai vizsgálatát, ezzel egy időben eljárását 30 nappal meghosszabbította, és minderről írásban tájékoztatta az érdekelteket.
A panaszos 2002. szeptember 18-án levélben kérte a Veszprém Megyei Gyámhivatalt, hogy utasítsa határozathozatalra az első fokú hatóságot, mivel lejárt a meghosszabbított ügyintézési határidő. A megyei gyámhivatal - beadvánnyal kapcsolatos - megkeresésére az első fokú hatóság azonnal reagált, arról tájékoztatta a felettes szervet, hogy szakértői vélemény hiányában nem tud érdemi döntést hozni. Ezt követően a megyei gyámhivatal 2002. október 1-jén írásban utasította az első fokú hatóságot, hogy az apai kapcsolattartás újraszabályozása ügyében 8 napon belül hozzon határozatot, egyben a határozathozatalhoz mellékelten megküldte a veszprémi Igazságügyi Szakértői Intézet szakértője által 2000. június 21-én készített szakvéleményét.
A gyámhivatal, figyelemmel a felettes szerv utasítására, a 2/48-22/2002. számú, 2002. október 15-én kelt határozatával az apa gyermekével való folyamatos kapcsolattatását szabályozta, az apa időszakos, és augusztusi rendkívüli kapcsolattartására, valamint az anya kapcsolattartás szüneteltetésére vonatkozó kérelmét elutasította. A panaszos fellebbezéssel élt a döntés ellen, melyet a megyei gyámhivatal - az ügyintézési határidőt betartva - megváltoztatott.
Vizsgálatom során egyrészt megállapítottam, hogy a gyámhivatal a panaszos kérelmére a kapcsolattartásra vonatkozó jogszabályok alapján, elsődlegesen a gyermek érdekét figyelembe véve járt el. A szülők között megkísérelte az egyezség létrehozását, majd ennek eredménytelensége után a megalapozott döntés meghozatala érdekében pszichológus szakértői vizsgálatot rendelt el, és ezzel egyidőben eljárását az Áe. szabályai szerint 30 nappal meghosszabbította. A szülőket valamennyi intézkedéséről írásban tájékoztatta.
Megállapítottam ugyanakkor azt is, hogy a gyámhivatal nem ügyelt a meghosszabbított ügyintézi határidő betartására, a panaszos 2002. július 18-án benyújtott kérelmére 2002 októberében - a felettes szerv utasítására - hozott érdemi döntést. Ezzel az eljárásával  - figyelemmel a panaszos és a kiskorú gyermeke azon jogos érdekére is, hogy kapcsolattartásuk mielőbb megvalósulhasson - demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
A gyámhivatal akkor járt volna el törvényesen, ha eljárását az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 37. §-a értelmében - a pszichológiai vizsgálat elrendelésével egyidejűleg, avagy a meghosszabbított ügyintézési határidő letelte előtt - felfüggeszti.
A jogsértések elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján kezdeményezem Pápa Város Gyámhivatala vezetőjénél, hogy:
a jövőben az ügyfelek beadványaira az elintézési határidőn belül hozzanak határozatot, szükség esetén – amennyiben annak jogi feltételei fennállnak - az eljárást függesszék fel.

Budapest, 2003. május 21.

Takács Albert