Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1105/2003. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Izafé Éva
Az eljárás megindulása

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult, s bírósági végrehajtási eljárások eredménytelenségét sérelmezve. A panaszos kifogásolta, hogy a jogerős bírósági döntésekben foglaltak végrehajtására irányuló eljárások nem vezettek eredményre. A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás

A rendelkezésre álló iratanyag alapján az alábbiak állapíthatóak meg.
A panaszos – gazdasági társasága képviselőjeként – számos bírósági peres eljárást követően nagy számú végrehajtási eljárást kezdeményezett. A végrehajtási eljárás folyamán felszámolási eljárások megindítására is sor került. Egy esetben az eljárást tovább bonyolította, hogy az adós cég tulajdonosa külföldre távozott a panaszos adatai szerint, s így ellene a végrehajtási cselekmények foganatosítása jelentősen megnehezült. (Győri Városi Bíróság előtt folyamatban volt eljárás)
Egy másik esetben az önálló bírósági végrehajtó (továbbiakban: végrehajtó) megállapította, hogy az adósnak ingó vagyona nincsen (nem mutatható ki), ingatlan vagyonnal az ingatlan-nyilvántartása hatályos adatai alapján nem rendelkezik. Ebben az esetben az adós a végrehajtási eljárás foganatosítása során büntetés-végrehajtási intézetben is volt, így a végrehajtó letiltást adott ki esetleges munkabérre, azonban a bv. intézet tájékoztatása szerint az adós munkadíjjal nem rendelkezik. A végrehajtó az adós szabadulása után a kijelölt pártfogót megkereste, hogy az adós jövedelméről, vagyonáról, esetlegese folyószámláiról információt nyújtson, azonban a pártfogó tájékoztatása szerint az adós ilyen adatairól nem rendelkezik információval. (Komáromi Városi Bíróság előtt folyamatban volt ügy)
A végrehajtó a harmadik ügyben folytatott végrehajtási eljárás folyamán a végrehajtó megállapította, hogy az adós pártfogó felügyelet alól szabadult, bejelentett munkahelye nem volt, munkaviszonyban nem állt. A végrehajtó helyszíni eljárás eredményeképpen, jegyzőkönyvben állapította meg, hogy az adósnak ingó, illetve ingatlan vagyona nincsen, állandó lakcímén nem tartózkodik. A végrehajtó a végrehajtási eljárás szünetelését állapította meg a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (Vht.) 52. § alapján. A panaszos leveleiben az eljárás folytatását kérte, mivel álláspontja szerint a végrehajtó feladata a pénzintézetek megkeresése, és a követelt összeg számláról történő leemelése. A végrehajtó – hivatkozva a Vht. 54. §-ára – arra kérte a panaszost, hogy valószínűsítse, mely pénzintézetnél rendelkezik valamilyen folyószámlával az adós, illetve közöljön minden olyan adatot, amely alapján az adós tulajdonában álló ingatlan, ingó, pénzintézeti számla, illetve lefoglalható követelés valószínűsíthető.(Komáromi Városi Bíróság előtt folyamatban volt eljárás)
Megállapítható, hogy panaszos több esetben fordult különböző rendőri szervekhez, amelynek során nyomozás megtagadására is sor került.
A Kiskunhalasi Rendőrkapitánysághoz (továbbiakban: Kapitányság) Sörös József adósa tartózkodási helyének, lakcímének megállapítását kérte (2001. augusztus 14.). A Kapitányság tájékoztatása szerint e személy tartózkodási helye akkor Kisszállás községben volt, de megállapításra került, hogy ott nem tartózkodik, nem tartózkodik az országban. A Kapitányság a válaszát 2001. augusztus 24-én követően küldte meg. A panaszos 2001. 09. 13. keltezésű levelében a választ nem fogadta el, úgy vélte, hogy az adós házastársa a hatóságokat félrevezette. Ezeket az állításait 2001. 09. 21. és 2001. 10. 16. keltezésű leveleiben megismételte. A Kapitányság telefonon, majd levélben is tájékoztatta a panaszost, hogy a közvetlen hozzátartozó nem kötelezhető igazmondásra, ha ezzel hozzátartozóját „védi”, a hatályos jogszabályok szerint ezzel nem követ el jogsértést. A büntető eljárás lefolytatására vonatkozó kérelemre közölte a Kapitányság, hogy ennek lefolytatására az akkor hatályos jogszabályok alapján az APEH Bács-Kiskun Megyei Nyomozóhivatala rendelkezik hatáskörrel. A panaszos 2002. 02. 14-én keltezett levelében az illetékes bíróság jegyzőkönyvét, végzését mellékelte, amelyben szerepelt, hogy a polgári eljárás során a felszámoló a hatáskörrel rendelkező nyomozó szervnél a büntető feljelentést tegye meg. A Kapitányság illetékese telefonon tájékoztatta a panaszost, hogy a hatáskörrel rendelkező nyomozó hatóság a nyomozást megkezdte, arról onnan kaphat tájékoztatást. A panaszos 2002. 05. 07., 2002. 08. 08., 2002. 12. 08. keltezésű leveleiben megismételte kérését, mely szerint a Kapitányság nyomozzon, annak ellenére, hogy az APEH Bács-Kiskun Megyei Nyomozóhivatala már folytatta az eljárást. A Kapitányság illetékese tájékoztatást kért az APEH-től, amelyből kiderült, hogy az ügyet megszüntették. Ezt követően a Kapitányság illetékese újabb részletes levelet írt panaszosnak, amelyben tájékoztatta arról is, hogy milyen törvényes lépéseket tehet, ha a nyomozás eredményét kifogásolja.
A rendelkezésre álló iratokból megállapítható, hogy a panaszos az egyik adósa cégének felszámolását végző felszámolóval szemben kártérítési pert indított.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn; feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Obtv. 29. §-a határozza meg a törvény szempontjából hatóságnak minősülő szerveket, amely felsorolást a jogszabályi melléklet tartalmazza.
Az Obtv. 19. § (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos a nyilvánvalóan alaptalan, továbbá az ismételten előterjesztett és érdemben új tényt, adatot nem tartalmazó beadványt elutasítja, a nem jogosult által, valamint a névtelenül benyújtottat pedig elutasíthatja. Az elutasítást minden esetben indokolni kell. Az Obtv. 17. § (4) bekezdése szerint, ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet fordulni.
E hatásköri szabályokat figyelembe véve megállapítható, hogy a rendőrségi, illetve az ügyészségi szervek eljárása ebben az ügyben nem vizsgálható. Ugyanakkor megjegyzendő, hogy a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt el.
Az Obtv. 2001. évi módosítását követően az állampolgári jogok országgyűlési biztosának vizsgálódási körébe tartozik a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a hatásköri szabályozás alapján azonban nem jogosult a bírósági határozatokban foglaltak felülvizsgálatára, illetve megváltoztatására, a bíróság eljárásának vizsgálatára, kizárólag a bírósági végrehajtási eljárásban közreműködő önálló bírósági és megyei bírósági végrehajtók tevékenységét vizsgálhatja. Mivel bírósági végrehajtási eljárásban a végrehajtó intézkedése ellen a bírósághoz lehet fordulni végrehajtási kifogással – a közigazgatási bíróságra vonatkozó szabály megfelelő értelmezésével (analógia) jár el az országgyűlési biztos. Ennek értelmében az önálló bírósági végrehajtó, valamint a megyei bírósági végrehajtó eljárását vizsgálja, kivéve az olyan kérdést, amelyre nézve bírósági eljárás van folyamatban, illetve amelyben a bíróság már érdemben döntött.
A rendelkezésre álló iratanyag alapján megállapítható, hogy a panaszos minden esetben a végrehajtási eljárás sikertelenségét sérelmezte.
Megállapítható, hogy az érintett végrehajtók minden esetben követték a bírósági végrehajtási eljárás Vht. által előírt szabályait. Ennek megfelelően, amennyiben a rendelkezésre álló adatok nem voltak elegendőek az adós lakóhelyének, fellelhető vagyonának, illetve jövedelemforrásának felderítésére, megkereséseket adtak ki. A szükséghez képest kerestek meg földhivatalt, cégbíróságot, okmányirodát, társadalombiztosítási szervet, pénzintézetet. Abban az esetben, ha ezek a megkeresések nem vezetnek eredményre, az érintett végrehajtó nem tudja tovább folytatni az eljárást, hiszen fellelhető jövedelem vagy vagyon hiányában a végrehajtás nem valósítható meg, ilyenkor a Vht. 52. §-a értelmében az eljárás szünetel. Az eljárás folytatása ilyen esetben csak akkor várható, ha olyan információ merül fel, amely reményt ad valamilyen vagyontárgy vagy jövedelem végrehajtására. Az ilyen további információk beszerzése, felkutatása azonban már egy másik szakma feladatkörét (magánnyomozó) jelenti, és ezen információk megszerzését a végrehajtótól nem lehet követelni. Erre utalt már az országgyűlési biztos korábbi jelentésében is (OBH 3611/2002.). A végrehajtó minden esetben a hivatalos és hatályos (vagy annak tekintendő), s rendelkezésre álló nyilvántartások alapján járhat el.
A végrehajtó természetesen a szükséghez képest ad ki megkereséseket, így például valószínűsíteni kell, hogy mely pénzintézeteknél rendelkezhet az adós folyószámlával. Jelen körülmények között nem várható, hogy az illetékes végrehajtó minden pénzintézetet, pénzintézeti tevékenységet folytató szervet megkeressen. 
Amennyiben az adósnak van végrehajtható vagyona, illetve jövedelme, akkor is jelentkezhetnek olyan objektív akadályok, amelyek a végrehajtási eljárás elhúzódásához, esetleg meghiúsulásához vezethetnek. Ilyen objektív akadály a végrehajtási ügyek nagy száma, s ehhez képeset a végrehajtók alacsony létszáma. A végrehajtási eljárás lefolytatására nem ír elő konkrét határidőt jogszabály. A bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről szóló 1/2002. (I. 17.) IM rendelet 23. §-a az ügyintézés sorrendjéről rendelkezve úgy szabályoz, hogy az egyes végrehajtási cselekményeket a végrehajtó az ügyek érkezésének sorrendjében köteles teljesíteni. A jelenlegi körülmények között ennél pontosabb meghatározás nem adható.
Objektív akadályként jelentkezik a végrehajtási eljáráshoz kapcsolódó bírósági eljárások lehetősége. A bíróság végzéssel bírálja el a végrehajtó intézkedése ellen benyújtott kifogást, s az elsőfokú végzés ellen nyitva áll a fellebbezés lehetősége is. Ugyancsak lehetőség van bírósági peres eljárások indítására (például ilyen a végrehajtási igényper) amelyek szintén az eljárás elhúzódásához vezethetnek. Ugyanakkor bizonyos esetekben a bíróság felfüggesztheti a végrehajtási eljárást. Ilyen esetekben a bíróság eljárását az országgyűlési biztos – az ismertetett hatásköri korlátozás következtében – nem vizsgálhatja.
A végrehajtási eljárás polgári nemperes eljárás, s csak a jogszabályok keretei között folytatható le. A jelenlegi gazdasági-társadalmi környezetben nem biztosított a vagyoni követelések behajtásának teljes sikere. Az országgyűlési biztoshoz nagy számban érkeznek olyan panaszok is, amelyek a hatályos végrehajtási jogszabályokat is túlzottan szigorúnak tartják az adósokkal szemben, amelyek – a panaszok szerint – hozzájárulhatnak például ahhoz, hogy ingatlanok árverési értékesítésre kerüljenek forgalmi értékük alatt (mivel adott esetben lakottan is elárverezhetőek, illetve, ha nincsen vevő, az árverésen a becsértéktől lejjebb lehet szállítani az ingatlan árát). Ezek az ingatlanértékesítési szabályok alapvetően a végrehajtást kérők érdekeit szolgálják, azáltal, hogy az ingatlan lakottan is elárverezhető, illetve, ha eredménytelen az első árverés, a becsértéktől el lehet térni negatív irányban. E szabályok eredményeképpen számos esetben hozzájuthat a végrehajtást kérő a követelt összeghez, azonban az ingatlan valós értékénél jóval alacsonyabb vételárért kelhet el, s az adós csak a végrehajtást kérőnek kifizetett összeg után fennmaradó minimális összeghez juthat hozzá.
Mindazonáltal a végrehajtási eljárás eredményessége nem csak végrehajtási jogi kérdés. Jelenleg is elterjedt gyakorlat például, hogy egyes munkáltatók nem jelentik be szabályszerűen a foglalkoztatott munkavállalóikat, s így az eljáró végrehajtó nem tudja az adós letiltható jövedelmét felkutatni. Ugyancsak ilyen elterjedt jelenség az ingatlanvagyon eltitkolása, mely más személy javára történő átruházással történhet. Csak a jogkövető magatartás kialakulása az állampolgárok jelentős részénél tenné lehetővé a hatályos jogszabályok által megfogalmazott rendelkezések valós érvényesülését.
Ugyanakkora a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (továbbiakban: Ptk.) 203. § (1) bekezdése szerint az a szerződés, amellyel harmadik személy igényének kielégítési alapját részben vagy egészben elvonták, e harmadik személy irányában hatálytalan, ha a másik fél rosszhiszemű volt, vagy reá nézve a szerződésből ingyenes előny származott. E szakasz (2) bekezdése alapján pedig, ha valaki a hozzátartozójával vagy a vele összefonódásban levő gazdálkodó szervezettel, továbbá ha a gazdálkodó szervezet a tagjával vagy vezető tisztségviselőjével, illetve annak hozzátartozójával köt ilyen szerződést, a rosszhiszeműséget, illetőleg az ingyenességet vélelmezni kell. Ugyancsak vélelmezni kell a rosszhiszeműséget és az ingyenességet az egymással közvetlen vagy közvetett összefonódásban nem álló, de azonos személy vagy gazdálkodó szervezet befolyása alatt működő gazdálkodó szervezetek egymás közti szerződéskötése esetén. E rendelkezések esetleges alkalmazhatóságát ajánlatos ügyvéd segítségével értelmezni, s ha lehetséges a bírósághoz fordulni. A törvény ugyanis speciális jogkövetkezményt fűz az olyan vagyonátruházási szerződéshez, amelynek következtében harmadik személy igényének a kielégítése részben vagy egészben meghiúsul (fedezetelvonó szerződés). A kielégítési alap elvonásának ténye a megkötött szerződés érvényességét nem érinti, de az ilyen szerződés viszonylagosan, azaz csak a sérelmet szenvedett harmadik személlyel szemben hatálytalan.
A hatálytalanság megállapítása azzal a jogkövetkezménnyel jár, hogy a szerződéssel érintett vagyontárgy fedezeti jellege fennmarad, azaz a harmadik személy és az adós (kötelezett) viszonyában úgy kell tekinteni, mintha a vagyonátruházási szerződést meg sem kötötték volna. Ennek következtében tehát a jogot szerző fél tűrni köteles, hogy a harmadik személy e vagyontárgyból az igényét kielégíthesse. A jogszerző féllel szemben a bíróság marasztaló ítéletet akkor hoz, ha a vagyontárgyat a visszterhesen szerző fél már másra átruházta, illetve a rosszhiszemű ingyenesen szerző fél az előnytől elesett.
A Ptk. e szakaszának módosított rendelkezése 2001. IX. 1. napján lépett hatályba, s ez alapján módosult a szöveg úgy, hogy a szerződés ingyenességét és a szerző fél rosszhiszeműségét akkor is vélelmezni kell, ha
- valaki a vele összefonódásban álló gazdálkodó szervezettel,
- gazdálkodó szervezet a tagjával, vezető tisztségviselőjével vagy annak hozzátartozójával köt ilyen szerződést. Azt, hogy az összefonódás mikor és milyen feltételek mellett állapítható meg, a Ptk. 685/B. §-ának ugyancsak 2001. szeptember 1. napjától hatályos új értelmező rendelkezése határozza meg.
	Az üzleti élet szereplői – gazdasági tevékenységük keretében – szükségszerűen számos szerződést kötnek, azonban eljárásuk során minden esetben a lehető legnagyobb körültekintéssel szükséges eljárniuk. Mind a szerződő partnerek (cégek) kiválasztása, mind az adott ügylet létrehozása során ajánlott a megfelelően részletes tájékozódás. Ugyancsak fontos lenne a polgári jog által biztosított, a szerződő fél teljesítőképességét, illetve teljesítőkészségét növelő jogintézmények alkalmazása. Ilyen jogintézmények például a zálogjog különböző formái, a kötbér, a kezesség vagy a bankgarancia.  
A bírósági végrehajtási eljárás hatékonyabbá tételét követeli meg csatlakozásunk az Európai Unióhoz. Különösen, ha figyelembe vesszük az Európai Unión belül meglévő törekvést a bírósági végrehajtás szabályozásának egységesítésére. Ennek keretében olyan szabályozási megoldásokat vehet át Magyarország, amelyek a jogosultak (végrehajtást kérők) igényeinek, követeléseinek teljesebb és gyorsabb kielégítését segíthetik elő.
Az Európai Unió Bizottsága felkért egy munkacsoportot az egységesítés témakörében egy irányelv tervezetének kidolgozására. A csoport vezetőjéről Storme-bizottságnak nevezett testület által elkészített tervezet – bár az egységes szabályozásra még nem került sor – több tanulsággal szolgálhat a magyar jogalkotás számára is. E tervezetre már korábbi jelentésében is utalt a biztos (OBH 1532/2003, az OBH 2606/2003., az OBH 2965/2003., valamint az OBH 3122/2003. számú ügyekben készült összevont jelentés). Ilyen például az a javaslat, amely szerint az adós – akár a végrehajtást kérő, akár az erre felhatalmazott hatóság előtt – bevallást köteles tenni vagyontárgyairól, ezek fellelhetési helyéről. A bevallás elmaradásának – akár büntetőjogi – szankcióit a nemzeti jogok írnák elő. A javaslat előzménye az egyes tagállami jogalkotások részletes vizsgálata volt. Így került megállapításra például, hogy a német jogban az adós eskü alatt köteles ingóvagyonáról bevallást tenni, melynek hatékonyságát büntetőjogi rendelkezések is erősítik. A görög törvénykönyv megoldása hasonló: az adós itt is köteles listát adni a vagyontárgyairól, s esküt tenni arról, hogy a lista teljes körű. Franciaországban az ügyész az, akinek hatáskörébe tartozik, hogy az adós számlájáról információkat szerezzen. (Kormos Erzsébet: A bírósági végrehajtás szabályozásának egységesítése az Európai Unión belül. Európai Jog 2003/2. szám 17–21.o.)
Ugyanakkor a végrehajtás eredményességét mozdítaná elő, ha megfelelő és naprakész számítógépes adatbázishoz férhetnének hozzá online elérési móddal a bíróságok és a végrehajtók Ezek az eszközök igen nagy hatékonyságúak, jelentősen elősegítik a végrehajtási eljárás eredményességét, ezért bevezetésük megfontolandó a magyar jogalkotók számára is, hiszen egyik eszköz sem került még be végrehajtási jogunkba.  
Nem tekinthetünk el attól, hogy megemlítsük: a jól működő végrehajtáshoz, jól képzett végrehajtókra van szükség (például Spanyolországban kizárólag végrehajtó bíró jár el, míg Németországban már munkáját tisztviselők segítik). Magyarországon az önálló bírósági végrehajtók alkotják a bírósági végrehajtás általános szervezeti formáját. Az igazságügyi követelések behajtása a feladata a megyei bírósági végrehajtónak, aki továbbra is a bírósággal áll szolgálati viszonyban. A behajtásra kerülő összegből jutalék illeti meg az önálló bírósági végrehajtót, aki így érdekeltté válik az eredményes végrehajtásban. Ugyanakkor persze abban is, hogy a kis összegre irányuló, így kisebb jutalékkal járó ügyeket megelőzően foglalkozzon – ha teheti – a nagyobb összegű követelésre irányuló végrehajtási eljárással. A megfelelő működést a jól működő felügyelet, ellenőrzés biztosíthatja. Ennek keretébe illeszkedik jelenleg az országgyűlési biztos tevékenysége is, amely azonban csak az „ultima ratio”, a végső eszköz lehet a végrehajtási eljárással kapcsolatban, s olyan kérdést, amelyben a bíróság döntött nem érinthet.
Azonban, ha az önálló bírósági végrehajtó a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt el, nincs alap alkotmányos visszásság megállapítására, mivel az Alkotmány egyetlen rendelkezése sem garantálja egy végrehajtási eljárás eredményességét, ez egyetlen rendelkezéséből, illetve az alkotmányosság követelményből sem vezethető le. Ez már csak azért is így van, mivel sok esetben egyszerűen nehéz anyagi helyzetük miatt nem tudnak eleget tenni kötelezettségüknek az adósok. A magyar társadalomban is megjelent az abszolút szegénység, ami adott esetben azt is jelentheti, hogy az adósnak ténylegesen nincsen sem ingó, sem ingatlan vagyona, sem jövedelme. Ilyen esetekben a végrehajthatatlanság problémájának elkerülésére a leghatékonyabb eszköz: a megelőzés, azaz a hitelezők körültekintő, gondos eljárása a leendő adósok személyének kiválasztása és a leendő követelések előzetes és megfelelő – óvadékkal, kezessel, zálogjoggal stb. történő – bebiztosítása terén. Ezek a piacgazdaság régóta bevált, hatékony és törvényes eszközei.

Mivel ebben az ügyben hatályos jogunk alapján az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot nem tártam fel, ezért a vizsgálatot lezártam. Végrehajtási jogunk továbbfejlesztését – az úniós jogegységesítéssel összhangban – ezen ügy kapcsán is szorgalmazom.

Budapest, 2004. február 26.

Lenkovics Barnabás

Melléklet:

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról ( Obtv)
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság:
a) a közigazgatási feladatot ellátó szerv;
b) a közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében;
c) a fegyveres erők;
d) a rendvédelmi szerv;
e) a nemzetbiztonsági szolgálat;
f) a nyomozó hatóság, ideértve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet is;
g) a helyi önkormányzat és a kisebbségi önkormányzat;
h) a kötelező tagság alapján működő köztestület;
i) a közjegyző;
j) a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó.
(2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak:
a) az Országgyűlés;
b) a köztársasági elnök;
c) az Alkotmánybíróság;
d) az Állami Számvevőszék;
e) a bíróság;
f) az ügyészség, kivéve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet.
(3) Ez a törvény a kihirdetése napján lép hatályba.
(4)
(5) A 3. § (3) bekezdésében foglaltakat a miniszterhelyettesre és a tanácstagra is alkalmazni kell.
(6) A külön biztosra törvény e törvénytől eltérő szabályokat állapíthat meg.

A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény
A törvény alkalmazási köre
1. § A bíróságok és a jogvitát eldöntő más szervek határozatait, továbbá egyes okiratokon alapuló követeléseket bírósági végrehajtás útján, e törvény szerint kell végrehajtani.

A végrehajtási kényszer alkalmazása
5. § (1) A bírósági végrehajtás során állami kényszerrel is el kell érni, hogy a pénzfizetésre, illetőleg az egyéb magatartásra kötelezett (a továbbiakban: adós) teljesítse a kötelezettségét.
     (2) Az állami kényszer - e törvény keretei között - elsősorban az adós vagyoni jogait korlátozhatja, kivételesen az adós személyiségi jogait is érintheti.
    (3) Az adós személye elleni kényszercselekményt - a bíróság, illetőleg a bírósági végrehajtó (a továbbiakban: végrehajtó) intézkedése alapján - a rendőrség végzi el. A rendőrség jogosult és köteles mindazokat a kényszerítő intézkedéseket megtenni és kényszerítő eszközöket alkalmazni, amelyek a rendőrségről szóló jogszabályok szerint megtehetők, illetőleg alkalmazhatók, és az adott esetben a végrehajtás eredményes befejezéséhez szükségesek.
6. § (1) A pénzforgalmi úton érvényesíthető - e törvényben említett - pénzkövetelést azonnali beszedési megbízással kell behajtani; bírósági végrehajtásnak akkor van helye, ha az azonnali beszedési megbízás nem vezetett eredményre.
(2) Pénzforgalmi úton lehet behajtani e törvényben említett pénzkövetelést, ha
a) a jogosult - a lakás-előtakarékossági számla kivételével - bankszámlával, a kötelezett pedig pénzforgalmi bankszámlával rendelkezik,
b) a végrehajtás általános feltételei fennállnak,
c) a követelés teljesítését bírósági, közjegyzői határozat írja elő, vagy az a 21. §-nak megfelelő közjegyzői okiratban foglalt kötelezettségvállaláson alapul, és
d) a jogosult a behajtást végző pénzügyi intézménynek nyilatkozik arról, hogy nincs folyamatban a követelése behajtására irányuló bírósági végrehajtási eljárás, illetőleg nem terjesztett elő végrehajtás elrendelése iránti kérelmet, vagy ilyen kérelme alapján a követelése nem nyert kielégítést.
(3) Ha a kötelezett pénzforgalmi számlája nem ismert, és az a cégnyilvántartásból sem állapítható meg, a végrehajtás elrendelésére jogosult bíróság a jogosult kérelmére felhívja az adóhatóságot a számlaszám közlésére. Az adóhatóság köteles a felhívásnak haladéktalanul eleget tenni.
(4) Ha a pénzforgalmi úton történő behajtás fedezet hiánya miatt nem vagy csak részben vezetett eredményre, bírósági végrehajtásnak csak akkor van helye, ha a végrehajtást kérő igazolja, hogy a kötelezett számlavezető pénzügyi intézményétől nem kérte az azonnali beszedési megbízás további függőben tartását, és megjelöli, hogy az azonnali beszedési megbízást milyen összegben teljesítette a pénzügyi intézmény. A függőben tartásra irányadó határidő lejárta előtt előterjesztett végrehajtási kérelem elbírálására is ez a rendelkezés irányadó.
7. § (1) A bírósági végrehajtás során a pénzkövetelést elsősorban a pénzügyi intézménynél kezelt, az adós rendelkezése alatt álló összegből, illetőleg az adós munkabéréből, illetményéből, munkadíjából, a munkaviszonyon, munkaviszony jellegű szövetkezeti jogviszonyon, közszolgálati és közalkalmazotti jogviszonyon, szolgálati viszonyon, társadalombiztosítási jogviszonyon alapuló járandóságából, valamint a munkából eredő egyéb rendszeres, időszakonként visszatérően kapott díjazásából, juttatásából, követeléséből (a továbbiakban együtt: munkabéréből) kell behajtani.
(2) Ha előre látható, hogy a követelést a munkabérre, illetőleg a pénzügyi intézménynél kezelt összegre vezetett végrehajtással nem lehet viszonylag rövidebb időn belül behajtani, az adós bármilyen lefoglalható vagyontárgya végrehajtás alá vonható. A lefoglalt ingatlant azonban csak akkor lehet értékesíteni, ha a követelés az adós egyéb vagyontárgyaiból nincs teljesen fedezve, vagy csak aránytalanul hosszú idő múlva elégíthető ki.
(3) E törvény alkalmazásában pénzügyi intézménynél kezelt összeg:
a) a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 529. §-ában meghatározott bankszámlaszerződés alapján nyitott bankszámlán szereplő összeg, valamint a Ptk. 530. §-ában meghatározott betétszerződés és a Ptk. 533. §-ában meghatározott takarékbetét-szerződés alapján a pénzügyi intézménynél elhelyezett, az adós rendelkezése alatt álló összeg, ha azt a pénzügyi intézmény a bankszámlaszerződés szabályainak megfelelően kezeli (ideértve a nem pénzforgalmi jellegű számlákon kezelt összegeket is),
b) a Ptk. 530. §-ában meghatározott betétszerződés és a Ptk. 533. §-ában meghatározott takarékbetét-szerződés alapján takarékbetétkönyv, egyéb betéti okirat ellenében a pénzügyi intézménynél elhelyezett, az adós rendelkezése alatt álló összeg; továbbá egyéb szerződés alapján az adós részére a pénzügyi intézmény által visszafizetendő, az adós rendelkezése alatt álló pénzösszeg.
(4) A bírósági végrehajtás során a pénzügyi intézménynél kezelt összegre irányadó szabályokat kell alkalmazni a befektetési szolgáltatókra vonatkozó törvényi rendelkezések szerint ügyfélszámlán nyilvántartott, az adós rendelkezése alatt álló összegre is.
(5) A bíróság és a végrehajtó a végrehajtási eljárás során szükség esetén megkeresi az adóhatóságot a hozzá bejelentett bankszámlaszámok közlése végett, továbbá a pénzügyi intézményeket az adós náluk kezelt pénzösszegeinek végrehajtás alá vonásához szükséges adatok (számlaszám) közlése végett.
8. § (1) E törvény keretei között a végrehajtást kérő rendelkezésétől függ, hogy az adós milyen jellegű vagyontárgyából kívánja követelésének végrehajtását.
(2) A bíróság a végrehajtási kényszer arányos, illetőleg fokozatos alkalmazása céljából a végrehajtást kérő rendelkezésétől az adós érdekében eltérhet.

A végrehajtás szünetelése
52. § A végrehajtás szünetel, ha
a) az adós személyazonossága a szükséges adatok hiányában nem állapítható meg,
b) az adós meghalt, vagy a nem természetes személy adós megszűnt, és a végrehajtást kérő nem kérte a jogutódlás megállapítását,
c) a végrehajtást kérő az eljárásban való közreműködését megtagadta,
d) az adósnak nincs lefoglalható vagyontárgya, illetőleg a lefoglalt vagyontárgy értékesítése sikertelen volt,
e) a végrehajtást kérő a végrehajtási költséget - bár köteles rá - nem előlegezte,
f) az adós a teljesítésre halasztást kapott, vagy a részletekben való teljesítést engedélyezték neki,
g) külön törvény így rendelkezik.
53. § (1) A végrehajtó a végrehajtás szüneteléséről - az okát is feltüntető - jegyzőkönyvet készít, és a jegyzőkönyv másolatát megküldi a feleknek.
(2) Ha a halasztást vagy a részletekben való teljesítést a bíróság engedélyezte, ezt - az (1) bekezdés alkalmazása helyett - fel kell jegyezni a végrehajtási ügyiraton.
54. § (1) A végrehajtást akkor lehet folytatni, ha az 52. §
a) pontja esetén a személyazonosság megállapításához szükséges adatok pótlására került sor,
b) pontja esetén a végrehajtást kérő a jogutódlás megállapítása iránti kérelmet terjesztett elő,
c) pontja esetén a végrehajtást kérő a közreműködési kötelezettségének eleget tesz,
d) pontja esetén valószínűsítették, hogy az adósnak van olyan vagyontárgya, amely lefoglalható, illetőleg értékesíthető,
e) pontja esetén a végrehajtást kérő a költséget előlegezte,
f) pontja esetén a halasztás időtartama eltelt, illetőleg az adós a részlet teljesítését elmulasztotta,
g) pontja esetén a szünetelés törvényben megállapított oka megszűnt.
(2) Az (1) bekezdés e) pontjában írt esetben - ide nem értve azokat az eseteket, amelyekben költségmentesség folytán az állam köteles a végrehajtási költség előlegezésére - nincs helye az eljárás folytatásának, ha a szünetelés megállapításától számított 1 éven belül a költséget nem előlegezték; ebben az esetben a végrehajtás megszűnik.

A végrehajtás megszüntetése és korlátozása
55. § (1) A végrehajtást foganatosító bíróság a végrehajtást köteles végzéssel megszüntetni, illetőleg korlátozni, ha
a) ezt kívánta a végrehajtást kérő, és a megszüntetés, illetőleg korlátozás másnak a jogát nem sérti,
b) külön törvény így rendelkezik.
(2) Nincs helye a végrehajtás megszüntetésének az (1) bekezdés a) pontjában foglalt esetben, ha a végrehajtási költség megfizetésére a 34. és 41. § szerint nem került sor.
56. § (1) A végrehajtást elrendelő bíróság végzéssel megszünteti, illetőleg korlátozza a végrehajtást, ha közokirat alapján megállapította, hogy a végrehajtandó határozatot jogerős határozat hatályon kívül helyezte, illetőleg megváltoztatta.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetben a végrehajtást elrendelő bíróság az adós kérelmére végzéssel arra kötelezheti a végrehajtást kérőt, hogy - teljesen, illetőleg részben - térítse vissza az adósnak a végrehajtás során kapott összeget (vagyontárgyat) és a végrehajtási költséget, illetőleg megfelelő részét. Ez akkor is irányadó, ha az adós a végrehajtás megelőzése végett önként teljesítette a kötelezettségét, és ezt igazolta. Tartásdíj címén kifizetett összeg (átadott vagyontárgy) ilyen visszatérítésének nincs helye.
(3) A (2) bekezdésben foglalt esetben az eljárást az alapügyben eljáró végrehajtó az alapügy keretében foganatosítja (visszvégrehajtás).

20/1994. (XII. 24.) IM rendelet a bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről (2002. I. 25-ig volt hatályban)
Befejezett ügy
33. § Befejezett a végrehajtási ügy, ha
a) a végrehajtást kérő a teljesítést bejelentette, vagy a tartozást elengedte,
b) az adós a végrehajtható okiratban foglaltaknak eleget tett, és ezt a végrehajtó megállapította,
c) a bíróság a végrehajtást megszüntette,
d) a végrehajtható okiratot visszavonták, törölték vagy hatályon kívül helyezték (megváltoztatták),
e) a bűnügyi zárlatot megszüntették.
34. § Befejezett a végrehajtási ügy akkor is, ha
a) a végrehajtást felfüggesztették,
b) a végrehajtás szünetel,
c) a végrehajtó a végrehajtási ügy iratait a bírósághoz visszaküldte,
d) az ügyet más végrehajtási üggyel egyesítették,
e) a letiltás előjegyzését a munkáltató (a járandóságot folyósító szerv) igazolta, vagy a lefoglalt követelést, illetőleg a később keletkező követelésről szóló szerződést a harmadik személy elismerte, és más intézkedésre nincs lehetőség, vagy nincs szükség,
f) biztosítási intézkedés végrehajtása esetén a végrehajtó a szükséges intézkedést megtette,
g) a meghatározott cselekmény végrehajtása során a végrehajtást kérő a Vht. 172. §-ának (3) bekezdése szerinti közlési kötelezettségének határidőben nem tett eleget.
35. § (1) A végrehajtó a 33. § szerint befejezett végrehajtási ügyeket havonta egyszer, a hónap 10. napjáig kísérőjegyzékkel megküldi a végrehajtói irattárhoz.
(2) A végrehajtó a 34. § szerint befejezett végrehajtási ügyeket saját maga kezeli úgy, hogy azokat 1 évre nyilvántartásba helyezi. Ha ez alatt a végrehajtás folytatása iránt nem kellett intézkedni, az ilyen végrehajtási ügy iratait is - az (1) bekezdésben említett iratokkal együtt - a végrehajtói irattárhoz kell megküldeni.

1/2002. (I. 17.) IM rendelet a bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről (2002. I. 25-től hatályos)
A végrehajtási ügy befejezése
33. § Befejezett a végrehajtási ügy (érdemi befejezés), ha
a) a végrehajtást kérő a teljesítést bejelentette, vagy a tartozást elengedte,
b) az adós a végrehajtható okiratban foglaltaknak eleget tett, és ezt a végrehajtó megállapította,
c) a bíróság a végrehajtást megszüntette,
d) a végrehajtható okiratot visszavonták, törölték vagy hatályon kívül helyezték (megváltoztatták),
e) a bűnügyi zárlatot megszüntették,
f) a zálogtárgy értékesítéséből befolyt összeget a végrehajtó felosztotta,
g) a végrehajtó az előzetes eljárás során a jogosultnak a tájékoztatást megadta,
h) a végrehajtó a végrehajtási kérelmet a bíróságnak megküldte.
34. § Befejezett a végrehajtási ügy akkor is (ügyviteli befejezés), ha
a) a végrehajtást felfüggesztették,
b) a végrehajtás szünetel,
c) a végrehajtó a végrehajtási ügy iratait másik végrehajtónak küldte meg [31. §, Vht. 225. § (3) bek.],
d) az ügyet más végrehajtási üggyel egyesítették,
e) a letiltás előjegyzését a munkáltató (a járandóságot folyósító szerv) igazolta, vagy a lefoglalt követelést, illetőleg a később keletkező követelésről szóló szerződést a harmadik személy elismerte, és más intézkedésre nincs lehetőség, vagy nincs szükség,
f) biztosítási intézkedés végrehajtása esetén a végrehajtó a szükséges intézkedést megtette,
g) a meghatározott cselekmény végrehajtása során a végrehajtást kérő a Vht. 172. §-ának (3) bekezdése szerinti közlési kötelezettségének határidőben nem tett eleget.
35. § (1) Az önálló bírósági végrehajtó a befejezett végrehajtási ügyek iratait - elkülönítve a folyamatban lévő ügyektől - a 6. §-ban foglaltaknak megfelelően saját irattárában kezeli, a megyei bírósági végrehajtó a bírósági iratok kezelésére vonatkozó szabályok szerint jár el.
(2) Az irattárként használt helyiségnek alkalmasnak kell lenni a végrehajtási iratok őrzésére, és annak biztosítására, hogy az iratokhoz illetéktelen személyek ne férhessenek hozzá, az iratok ne sérüljenek vagy semmisüljenek meg.
(3) A végrehajtási iratok kezelésére, őrzésére és selejtezésére megfelelően alkalmazni kell a bírósági iratokra vonatkozó szabályokat.
36. § Ha a végrehajtó szolgálata megszűnik, a végrehajtási ügyek iratait és a nyilvántartásokat a szolgálatba lépő új végrehajtónak (helyettesnek) adja át. Ha a végrehajtói álláshely megszűnik, az iratokat, nyilvántartásokat a felügyelő szervnek kell átadni, amely azokat a 35. §-ban foglaltak betartásával kezeli.