OBH 5297/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
Az eljárás megindulása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosához eljuttatott beadványában a panaszos azért kért segítséget, mert a Szociális és Családügyi Minisztérium a 2001. október 30-án benyújtott egyszeri rendkívüli segélykérelmét nem bírálta el. Többszöri érdeklődésére más-más tájékoztatást kapott. Ezt követően közölték, hogy megszűnt az egyszeri segély lehetősége, érdeklődjön a Nyugdíjbiztosítónál, ahová viszont kérelme nem érkezett meg. Érdeklődésekor egyetlen ügyintéző sem közölte vele nevét, feljegyzést sem készített, így nem tudott kire hivatkozni újabb érdeklődésekor. Nincs nyoma, hogy többször hiányolta az intézkedést.
A panasz alapján felmerült az Alkotmány 2. §-a (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja, ezért vizsgálatot indítottam.
A vizsgálat során segítséget nyújtott az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium Tájékoztatási és Tanácsadó Főosztálya, valamint az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Méltányossági Ellátások Főosztálya.
Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben a tisztességes eljáráshoz való jog [Alk. 2. § (1) bek.]
Alkalmazott jogszabályok
•	A szociális és családügyi miniszter által méltányossági jogkörben megállapítható egyszeri szociális segélyről szóló 63/2001. (IV.13.) Korm. rendelet, valamint a 
•	fenti rendeletet hatályon kívül helyező 166/2002. (VIII.2.) Korm. rendelet.
Megállapított tényállás
2001. január 1-jétől a méltányossági nyugdíjemelés jogintézménye megszűnt, és a kivételes nyugdíj megállapítás az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság főigazgatójának hatásköréből a szociális és családügyi miniszter hatáskörébe került. Ezzel egyidejűleg a korábban e feladatot ellátó főosztályon dolgozók a minisztérium Lakossági Kapcsolatok Főosztályára kerültek áthelyezésre. Majd önállóan, a Méltányossági és Civilügyek Főosztályává alakulva látták el a minisztérium hatáskörébe került egyszeri szociális segélyigények (nyugdíj-segély), valamint a kivételes nyugdíjkérelmek elbírálásával kapcsolatos feladatokat.
A méltányossági nyugdíjemelés megszűnése miatt az egyszeri szociális segélykérelmek nagy tömegben jelentkeztek, aki tehette személyesen nyújtotta be kérelmét a minisztérium ügyfélszolgálatán, így több héten át sorban állás keletkezett.
A fenti hatásköri és szervezeti változások, a nagyszámú igény, valamint a szociális és családügyi miniszter által méltányossági jogkörben megállapítható egyszeri szociális segélyről szóló 63/2001. (VI.13.) kormányrendeletnek megkésve történt kiadása, illetve hatálybalépése miatt feltorlódtak a feladatok. Nehezítette a helyzetet, hogy a rendeletet visszamenőleg a 2001. január 1-től benyújtott kérelmekre kellett alkalmazni. 
A 166/2002. (VIII.2.) Korm. rendelet 2002. augusztus 5-től a szociális és családügyi miniszter által méltányossági jogkörben megállapítható egyszeri szociális segélyről szóló kormány-rendeletet hatályon kívül helyezte, és rendelkezett a folyamatban lévő ügyek intézéséről. 
„2. § …
(2) Az e rendelet hatálybalépéséig benyújtásra került kérelmeket a (3)-(4) bekezdésben foglaltak szerint kell elbírálni.
(3) Az R.-ben meghatározott feltételeknek megfelelő kérelmeket,
a) ha a kérelem alapján a kérelmező a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 66. §-ában és a végrehajtási rendelkezéseiben meghatározottak szerint kivételes nyugellátásra, illetve kivételes nyugdíjemelésre lehet jogosult, az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság főigazgatója – méltányossági jogkörében – ekként bírálja el;
b) ha azok alapján a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII.  törvény 26. §-ában foglaltak alapján támogatás nyújtható, úgy azokat az Országos Egészségbiztosítási Pénztár főigazgatója – méltányossági jogkörében – ekként bírálja el;
c) amennyiben azokra az a) vagy b) pont rendelkezései nem alkalmazhatók, az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter az R.-ben foglaltak szerint – méltányossági jogkörében – egyszeri szociális segélyre irányuló kérelemként bírálja el.
(4) A (3) bekezdés a) és b) pontja szerinti esetekben a döntéshez az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter a kérelmeket e rendelet hatálybalépésétől számított hatvan napon belül átteszi a hatáskörrel rendelkező szervhez.”
A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panaszos kérelmével kapcsolatban nem történt intézkedés. A panaszos kérelem átvételét a becsatolt - a minisztérium ügyfélszolgálata 2001. október 30-án kiadott - igazolás bizonyítja. Továbbá rendelkezésre áll az a lista, mellyel iktatásra átadásra került 2001. november 14-én. Az iktatás nem történt meg, és a kérelemnek ettől kezdve nyoma veszett. A kérelmek iktatását ebben az időben külső Kft. végezte.
A vizsgálat megkezdését követően 2003. év elején az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztériumnak határozott összegű pótkeretet bocsátott rendelkezésre a Kormány, amely kizárólag a 2002. augusztus 5. napját megelőzően benyújtott segélykérelmek teljesítésére használható fel, ha azok a jogszabályban előírt feltételeknek megfelelnek.
A fenti keretből az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium a panaszosnak 15.000 forint egyszeri szociális segélyt állapított meg.
A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásság keletkezett, melynek főleg objektív okai voltak. Figyelemmel azonban arra, hogy panaszos sérelmét – a vizsgálatra való tekintettel – a külön keretből időközben orvosolták, ajánlást nem teszek, a vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2003. április 11.

Lenkovics Barnabás