OBH 5218/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Szántó Eszter
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy bár életkora alapján megilleti az ingyenes tömegközlekedés, azt nem tudja igénybe venni, mert a közlekedési járművek nagy többségére kerekesszékkel nem lehet felszállni. Ezért a Mozgássérültek Egyesületeinek Országos Szövetsége (továbbiakban: MEOSZ) által működtetett mikrobusszal tud csak Budapesten közlekedni. A mikrobusz igénybevételéért azonban kiállási díjat és kilométerenként meghatározott összeget kell fizetni. Véleménye szerint ez a kerekesszékes nyugdíjasok esélyegyenlőségét csorbítja.
Az ügyben az Alkotmányban deklarált hátrányos megkülönböztetés tilalmának érintettsége miatt vizsgálatot indítottam. Ennek során megkerestem a Budapesti Közlekedési Vállalat Rt. (továbbiakban: BKV) vezérigazgatóját és tájékoztatást kértem arról, hogy a BKV által üzemeltetett járatok mennyiben felelnek meg a kerekesszékkel közlekedő fogyatékosok igényeinek, illetve, hogy milyen egyéb módon segíti a BKV ezeknek az embereknek a közlekedését.
Az ügy jogszabályi háttere
•	1998. évi XXVI. törvény a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról
A fogyatékos emberek a társadalom egyenlő méltóságú, egyenrangú tagjai, akik a mindenkit megillető jogokkal és lehetőségekkel csak jelentős nehézségek árán vagy egyáltalán nem képesek élni. A fogyatékos emberek hátrányainak enyhítése, esélyegyenlőségük megalapozása, illetve a társadalom szemléletmódjának alakítása érdekében az Országgyűlés - összhangban az Alkotmánnyal és a nemzetközi jog által általánosan elismert szabályaival - a következő törvényt alkotja:
Alapelvek
2. § (1) Az államnak, a társadalom szervezeteinek és tagjainak oly módon kell tevékenységüket végezni, hogy az ne okozhasson olyan károsodást, amely fogyatékosság kialakulásához vezet, illetve olyan körülményeket kell létrehozni, amelyben a fogyatékos emberek képesek lesznek teljesebb életre és a fogyatékosságukból fakadó terheik csökkenthetőek.
(2) A fogyatékos személyekkel kapcsolatos magatartás, tevékenység során úgy kell eljárni, hogy az a fogyatékos állapot rosszabbodását megelőzze, illetőleg annak következményeit enyhítse.
(3) A tervezési, döntési folyamatok során kiemelten kell kezelni a fogyatékos személyek sajátos szükségleteit, és figyelemmel kell lenni arra, hogy a fogyatékos személyek a bárki által igénybe vehető lehetőségekkel csak különleges megoldások alkalmazása esetén élhetnek.
(4) A fogyatékos személyeket érintő döntések során tekintettel kell lenni arra, hogy a fogyatékos személyek a társadalom és a helyi közösség egyenrangú tagjai, ezért meg kell teremteni azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik számukra a társadalmi életben való részvételt.
(5) Az állam köteles gondoskodni a fogyatékos személyeket megillető jogok érvényesítéséről, a fogyatékos személyek hátrányait kompenzáló intézményrendszer működtetéséről a nemzetgazdaság mindenkori lehetőségeivel összhangban.
3. § A fogyatékos személyek az őket mindenki mással egyenlően megillető jogaikkal állapotukból fakadóan kevéssé tudnak élni, ezért indokolt, hogy minden lehetséges módon előnyben részesüljenek.
4. § E törvény alkalmazásában
a) fogyatékos személy: az, aki érzékszervi - így különösen látás-, hallásszervi, mozgásszervi, értelmi képességeit jelentős mértékben vagy egyáltalán nem birtokolja, illetőleg a kommunikációjában számottevően korlátozott, és ez számára tartós hátrányt jelent a társadalmi életben való aktív részvétel során;
Közlekedés
8. § A közlekedési rendszereknek, továbbá a tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek - beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket is - alkalmasnak kell lenniük a fogyatékos személy általi biztonságos igénybevételre.
9. § A közlekedésében jelentősen akadályozott fogyatékos személy közlekedését - az indulási helytől a célállomásig történő - szállítást végző hálózat működtetésével is lehet biztosítani.
22. § A fogyatékossági támogatás a súlyosan fogyatékos személy részére az esélyegyenlőséget elősegítő, havi rendszerességgel járó pénzbeli juttatás. A támogatás célja, hogy - a súlyosan fogyatékos személy jövedelmétől függetlenül - anyagi segítséggel járuljon hozzá a súlyosan fogyatékos állapotból eredő társadalmi hátrányok mérsékléséhez.
23. § (1) Fogyatékossági támogatásra az a 18. életévét betöltött súlyosan fogyatékos Magyarországon élő magyar állampolgár, továbbá bevándorlási engedéllyel rendelkező külföldi, valamint a magyar hatóságok által menekültként elismert azon személy jogosult, akinek
e) a mozgásrendszer károsodása, illetőleg funkciózavara miatt helyváltoztatása a külön jogszabályban meghatározott segédeszköz állandó és szükségszerű használatát igényli, vagy a külön jogszabály szerinti mozgásszervi betegsége miatt állapota segédeszközzel eredményesen nem befolyásolható (mozgásszervi fogyatékos),
23/A. § (1) A fogyatékossági támogatás havi összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének
a) 65%-a a 23. § (1) bekezdésének a)-e) pontja szerinti esetekben, kivéve az e § b) pontjában megjelölt eseteket,
29. § (1) A kihirdetéskor már működő közlekedési rendszereknek, tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek - beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket - fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell a 8. §-ban foglalt feltételeknek megfelelniük.
•	287/1997. (XII. 29.) Korm. Rendelet a közforgalmú személyszállítási utazási kedvezményekről
2. § (1) Díjmentes utazásra jogosult korlátlan számban:
b) 65. életéve betöltése napjától a magyar állampolgár - ideértve nemzetközi szerződés rendelkezése esetén a szerződés hatálya alá tartozó külföldi állampolgárt is - a 2. kocsiosztályon, személyi igazolványa vagy bármely más személyi azonosításra alkalmas okmány felmutatásával;
24. § (1) Korlátlan számú díjmentes utazásra jogosult:
d) a 70. életéve - a Budapesti Közlekedési Rt., a Debreceni Közlekedési Rt., a Kaposvári Tömegközlekedési Rt., a Miskolc Városi Közlekedési Rt., a Pécsi Tömegközlekedési Rt., a Szegedi Közlekedési Kft. és a Volán társaságok által üzemeltetett járatokon a 65. életéve - betöltése napjától a magyar állampolgár, ideértve a külföldről hazatelepült személyt és a menekültet, továbbá nemzetközi szerződés rendelkezése esetén a szerződés hatálya alá tartozó külföldi állampolgárt is, a személyi igazolványa vagy bármely más személyi azonosításra alkalmas igazolvány (igazolás) felmutatásával;
e) a d) pontban nem szereplő, menetrend szerinti helyi tömegközlekedési szolgáltatást végző társaságok (egyéni vállalkozók) által üzemeltetett járatokon is a 65. életévét betöltött magyar állampolgár - ideértve a külföldről hazatelepült személyt és a menekültet, továbbá nemzetközi szerződés rendelkezése esetén a szerződés hatálya alá tartozó külföldi állampolgárt is, a személyi igazolványa vagy bármely más személyi azonosításra alkalmas igazolvány (igazolás) felmutatásával - attól az időponttól, amelytől a szolgáltató az utazás ingyenességét részére biztosítja;
•	164/1995. (XII. 27.) Korm. Rendelet a súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről
1. § (1) E rendelet hatálya - ha nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik - kiterjed - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - a Magyar Köztársaság területén lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező
a) magyar állampolgár,
b) állandó tartózkodásra jogosító személyi igazolvánnyal rendelkező bevándorolt,
c) magyar hatóságok által menekültként elismert
súlyos mozgáskorlátozott személyekre.
(3) E rendelet alkalmazásában
a) súlyos mozgáskorlátozott: az a személy, aki az 1. számú melléklet szerinti mozgásszervi betegsége következtében tömegközlekedési eszközt önerőből nem képes igénybe venni, de életvitelszerűen nem ágyhoz kötött, és a 2., vagy 3. számú melléklet szerint a járás, terhelhetőség, valamint tömegközlekedési jármű használata alapján közlekedőképességének minősítése során pontjainak száma 7 vagy annál több;
2. § A súlyos mozgáskorlátozott személy közlekedési kedvezményei:
a) személygépkocsi szerzési támogatás (a továbbiakban: szerzési támogatás),
b) személygépkocsi átalakítási támogatás( a továbbiakban: átalakítási támogatás),
c) közlekedési támogatás,
d) parkolási engedély.
6. § (1) A közlekedési támogatás a súlyos mozgáskorlátozott személy közlekedési többletköltségeinek részleges támogatása.
(2) A közlekedési támogatás összege (3) és (4) bekezdésekben meghatározott szorzószám és a közlekedési támogatás alapösszegének (a továbbiakban: alapösszeg) a szorzata. Az alapösszeg mértéke: 7000 forint/év.
(3) A szorzószámok mértéke:
b) ha a súlyos mozgáskorlátozott személy a 62. életévét betöltötte: 1.
8. § (1) A közlekedési kedvezmények iránti, illetve a 11. § (2) bekezdése szerinti határozat érvényességének meghosszabbítására irányuló kérelmet a lakóhely vagy tartózkodási hely szerinti illetékes települési önkormányzat jegyzőjéhez (a továbbiakban: jegyző) kell benyújtani.
9. § (1) A 8. § (1) bekezdése szerinti kérelemhez mellékelni kell
j) a közlekedési támogatás iránti kérelem esetén a súlyos mozgáskorlátozott személy nyilatkozatát arról, hogy a kérelem benyújtásának időpontjában fogyatékossági támogatásban nem részesül.
Az érintett alkotmányos jogok
•	1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.
A vizsgálat megállapításai
A fogyatékosok társadalmi részvételét a közlekedésükben való jelentős akadályoztatásuk nagymértékben megnehezíti. Az Európai Unió már hosszabb ideje különös figyelmet fordít a fogyatékosok jogaira. Az Alapvető Jogok Európai Kartája 21. §-a megtiltja – egyebek mellett – a fogyatékosságon alapuló megkülönböztetést, a 26. § pedig előírja a fogyatékosok társadalomba való integrálásának elősegítését. A Gazdasági és Szociális Bizottság (továbbiakban: bizottság) álláspontja szerint a fogyatékosokat ugyanazok az emberi jogok illetik meg, mint a többi állampolgárt, azonban sok esetben a társadalomban kialakult fizikai és mentalitásbeli korlátok, akadályok miatt ezen jogok előnyeit nem tudják élvezni. Ilyen fizikai akadályok – egyebek mellett - a megközelíthetetlen épületek, közterek, az igénybevételre nem alkalmas közlekedési eszközök, közszolgáltatások. A bizottság szerint a fogyatékos emberek számára a szolgáltatásokhoz való hozzáférést minden más állampolgárral egyenlő módon kellene biztosítani, különleges szükségleteiket már az épültek, parkok kialakításakor figyelembe kell venni. 
A Tanács 2001. december 3-i határozatában döntött a 2003, a fogyatékos emberek európai éve létrehozásáról, mely keretében olyan célkitűzések kerültek megfogalmazásra, mint a fogyatékos emberek jogairól szóló ismeretek bővítése a hátrányos megkülönböztetés elleni védelem és jogaik teljes körű és egyenlő gyakorlása érdekében, valamint az Európában élő fogyatékos emberek esélyegyenlőségének előmozdításához szükséges intézkedésekről szóló véleménynyilvánítás és a viták ösztönzése. A határozat 10. Cikkében úgy rendelkezik, hogy a fogyatékos emberek európai éve programjaiban a közép- és kelet-európai tagjelölt országok is részt vehetnek. Ezért munkatársam telefonon megkereste az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztériumot, ahol a Fogyatékosügyi Főosztály egyik munkatársa arról tájékoztatott, hogy Magyarország is részt vesz a programokban oly módon, hogy a minisztérium forrást biztosít rendezvények megszervezésére és a civil szerveztek által szervezett rendezvénynaptár interneten való hozzáférését elősegítő honlapot hoz létre.
Budapesten a BKV vezérigazgatójának tájékoztatása szerint összesen 110 db busz és 15 db trolibusz rendelkezik olyan alacsony padlózattal, melyeket a kerekesszékkel közlekedők segítség nélkül igénybe tudnak venni. Úgyszintén megfelelő a kerekesszékkel közlekedő mozgássérültek számára a Milleniumi földalatti vasút. Megállapítom ugyanakkor, hogy a földalatti sajátos jelenség a főváros közlekedésében, mivel azt a mozgássérültek csak részben tudják igénybe venni, tekintettel arra, hogy összesen három megállójában – ahol erre hely volt – helyezett el az üzemeltető speciális lifteket. A korábbi országgyűlési biztos már vizsgálta a földalatti mozgássérültek – illetve mások, így a babakocsival közlekedők - általi megközelíthetőségét. Az OBH 10037/1997 számú jelentésében megállapította, hogy problémát okoz az a tény, hogy a liftek csak a működtetésükhöz szükséges vizsga letételét követően és külön kulcs birtokában használhatóak, ebből következően kihasználtságuk minimális.
A fővárosban közlekedni kívánó mozgássérültek számára – a BKV fentebb ismertetett járatain és a taxin kívül – két lehetőség áll rendelkezésre. Az egyik az a négy busz, melyet a BKV alakíttatott át a kerekesszékkel történő közlekedésre. Ennek igénybe vétele a MEOSZ diszpécsere útján történik. A buszok Budapest közigazgatási határán belül a lakóhelytől az úti célig szállítják el az utasokat, egy út két vonaljegy érvényesítésével vehető igénybe. A buszt a nyugdíjas mozgássérültek sem használhatják ingyenesen.
A másik megoldás a MEOSZ által működtetett szállító szolgálat. Ennek költsége két részből áll, az egyik a kiállási díj – ez 350 ft -, a másik pedig a kilométerenként fizetendő 80 ft-os összeg, melyet mindenkinek meg kell fizetni, függetlenül attól, hogy nyugdíjas vagy sem. 
A MEOSZ munkatársával történő telefonos egyeztetés alapján megállapítható, hogy a más településeken élő mozgássérültek is hasonló problémával küzdenek, hiszen sehol sem megfelelőek a helyi tömegközlekedési eszközök számukra, továbbá a vasúti kocsikra való fel- és leszállásuk is csak komoly segítséggel oldható meg.
A MEOSZ egyébként nem csak a főváros közigazgatási területén belül, hanem az egész országra kiterjedően működteti vidéki egyesületei segítségével a hétvégén is igénybe vehető szállító szolgálatot. A költségeket minden esetben az igénybe vevőnek kell megfizetnie.
A közforgalmú személyszállítási utazási kedvezményekről szóló 287/1997. (XII. 29.) kormányrendelet szerint a 65. életévüket betöltött magyar állampolgárok díjmentesen utazhatnak az országos közforgalmú vasúton, a BKV, a debreceni, kaposvári, miskolci, pécsi, szegedi tömegközlekedési járatokon, a Volán járatain, valamint más, menetrend szerinti helyi tömegközlekedési szolgáltatást végző társaságok járatain (2. §, 24. §). Tekintettel arra, hogy ezeknek a járatoknak a jelentős része úgy került kialakításra, hogy arra a kerekesszékkel közlekedők önállóan nem tudnak felszállni, megállapítom, hogy ha a kerekesszékkel közlekedő nyugdíjasok egy településen, vagy az országon belül kívánnak utazni (akár orvoshoz vagy hivatalos ügyeiket elintézni, akár rokonaikat, ismerőseiket meglátogatni) nem tudják igénybe venni a koruknál fogva őket ingyenesen megillető tömegközlekedési eszközöket. Ezért a súlyos mozgáskorlátozott nyugdíjasok arra kényszerülnek, hogy a térítés ellenében biztosított szállító eszközöket vegyék igénybe, ellentétben a nem mozgáskorlátozott nyugdíjas társaikkal, akik tudnak élni a jogszabályban számukra biztosított ingyenes tömegközlekedéssel. Ez az Alkotmány 70/A. §-ában deklarált hátrányos megkülönböztetés tilalmával és az esélyegyenlőség állami célkitűzéseivel összefüggésben visszásságot okoz.
A fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvény szerint a tömegközlekedési eszközöknek alkalmasnak kell lenniük a fogyatékos személy általi biztonságos igénybevételre (8. §). A törvény kihirdetésekor már üzemelő tömegközlekedési eszközöknek fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell ennek a feltételnek megfelelniük (29. § (1) bekezdés). Tekintettel arra, hogy a tömegközlekedési eszközök átalakítása, cseréje elsősorban megfelelő anyagi hátteret igényel és a törvénynek a határidőre vonatkozó előírását el kell fogadnom, erre vonatkozóan ajánlást nem teszek.
Az Alkotmánybíróság a hátrányos megkülönböztetés tilalmát, és annak tartalmát több határozatában elemezte. A 61/1992. (XI. 20.) AB határozat szerint a „jogegyenlőség lényege, hogy az állam, mint közhatalom, s mint jogalkotó köteles egyenlő elbánást biztosítani a területén tartózkodó minden személy számára. Ebben az összefüggésben nem tehet különbséget közöttük faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerint.
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt tilalom nem csak az emberi, illetve az alapvető állampolgári jogokra irányadó, hanem e tilalom - amennyiben a különbségtétel sérti az emberi méltósághoz való jogot - kiterjed az egész jogrendszerre, ideértve azokat a jogokat is, amelyek nem tartoznak az emberi jogok, illetőleg az alapvető állampolgári jogok közé. (…) Az állam joga - s egyben bizonyos körben kötelezettsége is -, hogy a jogalkotás során figyelembe vegye az emberek között ténylegesen meglévő különbségeket. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése ugyanis nem bármifajta különbségtételt tilt - egy ilyen általános tilalom összeegyeztethetetlen lenne a jog rendeltetésével -, hanem csupán az emberi méltósághoz való jogot sértő megkülönböztetéseket.”
A 9/1990. (IV. 25.) AB határozatban az Alkotmánybíróság kimondta, hogy „a diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden, még a végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni. …az azonos személyi méltóság jogából esetenként következhet olyan jog is, hogy a javakat és esélyeket mindenki számára (mennyiségileg is) egyenlően osszák el. De ha valamely – az Alkotmányba nem ütköző – társadalmi cél, vagy valamely alkotmányos jog csakis úgy érvényesíthető, hogy e szűkebb értelemben vett egyenlőség nem valósítható meg, akkor az ilyen pozitív diszkriminációt nem lehet alkotmányellenesnek minősíteni.”
Az idézett jogszabályok és az Alkotmánybíróság fenti határozatai alapján azonban a géppark teljes átalakításának, kicserélésének megtörténtéig szükségesnek tartom, hogy a nyugdíjas korú súlyos mozgáskorlátozottak esélyegyenlősége a közlekedésben a 2010. január 1-ig terjedő átmeneti időszakban is biztosított legyen. A súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről szóló 164/1995. (XII. 27.) számú kormányrendelet 6. §-a alapján egy 62. életévét betöltött súlyos mozgáskorlátozott közlekedési támogatásának éves összege 7000 forint. Ez az összeg 1997. január 1-e óta változatlan, miközben az 1997. január 1. és 2002. december 31-e között eltelt időszakban 88%-os volt az infláció. Megállapítom, hogy a jelenlegi összeg csak a töredékét fedezi azoknak az utazási költségeknek, melyeket a nyugdíjas mozgásszervi fogyatékosoknak évente ki kell fizetniük a közlekedésükre.
Ajánlás
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján javaslom, hogy a Kormány módosítsa a súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről szóló 164/1995. (XII. 27.) Kormányrendeletnek a nyugdíjasokat illető közlekedési támogatások összegére vonatkozó szabályait.

Budapest, 2003. április

Lenkovics Barnabás