OBH  5138/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tomolák Katalin
Az eljárás megindítása:
	A panaszost a vásárosnaményi Városi Bíróság 3.P.20.138/1999. számú ítéletével cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezte, ezt az ítéletet a panaszos a mai napig nem tudja elfogadni. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX törvény (Obtv.) 29. § (2) bekezdés e) pontja nem teszi lehetővé számomra bírósági eljárás, illetve döntés felülvizsgálatát, ezért a beadványnak a bírósági döntésre vonatkozó részét – hatásköröm hiányában – nem állt módomban vizsgálni.
	A panaszos kifogásolta a választási bizottság helyi vezetőjének eljárását, mely során az Európai Unió Kommunikációs Közalapítványának küldeményét felesége nevére postázták, úgy érezte, hogy ezzel hátrányos megkülönböztetés érte, méltóságában megsértették. Az  Európai Unió Kommunikációs Közalapítvány munkatársának tájékoztatás szerint a Közalapítvány a BM Központi Adatfeldolgozó-, Nyilvántartó-és Választói Hivatal adatbázisából, és nem a helyi választási bizottságtól kapott adatokból választotta ki azokat – a választói névjegyzékben szereplő – személyeket, akiknek küldeményt postáztak. Ennek alapján megállapítottam, hogy a panasszal érintett ügyben a helyi választási bizottság nem járt el, így a panasz szóban forgó része nyilvánvalóan alaptalan. Az Európai Unió Kommunikációs Közalapítványa tevékenységének vizsgálatára – mivel az nem hatóság – az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján, pedig nincs lehetőségem.
	A panaszos sérelmezte a fehérgyarmati gyámhivatal gondnoksági ügyében folyó eljárását is. Kifogásolta továbbá, hogy a felettes szerv által új eljárásra utasított gyámhivatal nem tartotta be az ügyintézési határidőt, feleségét – volt gondnokát – valótlan nyilatkozattétellel vádolták, és a gondnoki tisztségről való lemondását követően is zaklatták.  
	A gyámhivatal eljárásával kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam.
A megállapított tényállás:
	A gyámhivatal vezetőjének tájékoztatása, valamint a rendelkezésemre bocsátott iratok szerint a panaszost 1999-ben helyezte a bíróság cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá. Az első fokú ítéletet – a panaszos fellebbezése nyomán – a megyei bíróság helybenhagyta. 
	A gyámhivatal a panaszos gondnokául – az Ő hozzájárulásával – feleségét rendelte ki, aki a tisztséget maga is vállalta. A gondnokkirendelő határozat ellen a panaszos fellebbezést nyújtott be, melyben többek között előadta, hogy ő csak ahhoz járult hozzá, hogy feleségét ideiglenesen rendeljék ki gondnokul, ezért a gondnok személyére tett nyilatkozatát fellebbezésében visszavonta. A felettes szerv a panaszos fellebbezését elutasította.
	A gondnok – késve benyújtott – 2001. évi rendszeres számadását a gyámhivatal a 2002. április 3-án kelt, 212-6/2002. számú határozatával fogadta el, mely ellen a panaszos ismét fellebbezett. A gyámhivatal a fellebbezés felettes szervhez történő felterjesztésével egyidejűleg az abban foglaltakkal kapcsolatos álláspontját megírta a panaszosnak. Így többek között tájékoztatta őt arról is, hogy gondnoka (felesége) a leltár felvételekor nem a valóságnak megfelelő adatokat szolgáltatott. (Ugyanis a Fehérgyarmat Polgármesteri Hivatal Közigazgatási Irodája levelében arról tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy a gondnok nyilatkozata szerint a gondnokoltnak semmilyen ingó és ingatlan vagyona nincs.  A Városnaményi Városi Bíróság ítélete szerint azonban a gondnokolt tulajdonát képezi egy mátészalkai zártkertben lévő ingatlan ½-ed része.)
	A megyei gyámhivatal a panaszos által megfellebbezett első fokú döntést a 20173/7/2002. számú, 2002. július 16-án kelt határozatával megsemmisítette, és a gyámhivatalt új eljárásra utasította, azzal, hogy eljárása során gondoskodjon a leltár pontosításáról, nyilatkoztassa a gondnokoltat arról, hogy miért tiltakozik a felesége, mint gondnok ellen, továbbá adjon számára tájékoztatást a gondnokrendelés jogszabályi feltételeiről. 
	A panaszos és felesége 2002. július 18-án – az új eljárás megindítása előtt – idézés nélkül megjelent a hivatalban. A panaszos elmondta, hogy jogi ismeretekkel rendelkező gondnok kirendelését kéri, aki őt a bíróságon is képviseli. A gondnok felmentését kérte, melyet még aznapi dátummal írásban is megerősített.
	A gyámhivatal az új eljárás során megkereste, majd később megsürgette a jegyzőt a leltár felvétele céljából, felkérte a gyermekjóléti szolgálatot a környezettanulmány elkészítésére, majd – miután a gyermekjóléti szolgálat nem járt sikerrel – 2003. február 19-én az ügy előadója személyesen kereste fel a gondnokoltat, de nem találta otthon. 
	A gyámhivatal vezetője 2003. február 26-án – a másodfokú hatóság új eljárásra utasítását követő hét hónap múlva, az érdekeltek értesítését mellőzve – az ügyintézési határidőt 30 nappal meghosszabbította, majd 2003. március 26-án kelt határozatában a panaszos feleségét a gondnoki tisztség alól felmentette, egyben rendelkezett a hivatásos gondnok személyének kirendeléséről. A gyámhivatal ugyanakkor elmulasztotta felszólítani a volt gondnokot a végszámadás benyújtására, továbbá a gondnokolt cselekvőképességét a Polgári törvénykönyv (a továbbiakban: Ptk.) módosításában felsorolt ügycsoportokra korlátozta, figyelmen kívül hagyva a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság ítéletének keltét.
	A panaszos, miután nem fogadta el a hivatásos gondnok személyét, élt jogorvoslati lehetőségével, egyben kérte a gyámhivatal kizárását. A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Gyámhivatal a másodfokú eljárás során tárgyalást tartott, ahol tájékoztatta a feleket a gondnok vagyonkezelési jogáról és tevékenységéről. A panaszos a tárgyalás során – megértve a hatóság tájékoztatását – ismét hozzájárult ahhoz, hogy felesége legyen a gondnoka, aki a gondnoki tisztséget vállalta.  Erre tekintettel a megyei gyámhivatal a panaszos részére a feleségét gondnokul kirendelte, a hivatásos gondnokot a végszámadás benyújtására felszólította, egyben a panaszos lakcímváltozása miatt az iratanyagot áttette az illetékessé vált Mátészalka Város Gyámhivatalához. A panaszos elfogultsági kifogásának elbírálását az illetékességváltozásra hivatkozva mellőzte. Ezzel egyidőben a felettes szerv a felügyeleti jogkörében tapasztalt hiányosságokról írásban tájékoztatta az első fokú gyámhivatal vezetőjét.
Az ügy jogszabályi háttere:
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
•	2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat, pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
 15. § (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
•	149/1997. (IX.10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
160. § (1) A gyámhivatal által kirendelt vagyonkezelésre jogosult gyámnak, illetőleg gondnoknak a vagyon kezelői jogának megszűnésekor a vagyon állagára vonatkozó számadását (végszámadás) 60 napon belül kell előterjeszteni.
•	1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről
13. § (1) Korlátozottan cselekvőképes az a nagykorú is, akit a bíróság ilyen hatállyal gondnokság alá helyezett.
(2) Cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá a bíróság azt a nagykorú személyt helyezi, akinek az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége - elmebeli állapota, szellemi fogyatkozása vagy valamilyen kóros szenvedélye miatt - tartósan vagy időszakonként visszatérően nagymértékben csökkent.
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos beadványának azon részével kapcsolatban, melyben sérelmezte, hogy a gyámhivatal feleségét valótlan nyilatkozat tétellel vádolta, valamint a gondnoki tisztségről való lemondását követően is zaklatta, megállapítottam, hogy Fehérgyarmat Város Gyámhivatala eljárása során alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem okozott. A panaszos felesége, mint kirendelt gondnok gondnokoltja vagyoni helyzetéről úgy nyilatkozott, hogy a gondnokoltnak semmilyen ingó, illetve ingatlan tulajdona nincs. Ezzel szemben a panaszos cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezését kimondó bírói ítélet utalt arra, hogy a gondnokoltnak egy mátészalkai ingatlanban ½-ed tulajdoni hányada van. A gondnok vagyon-nyilatkozatával kapcsolatban konkrét utalás található a megyei gyámhivatal 20173/7/2002. számú határozatának indoklásában. A gondnok felmentésére 2003 márciusában került sor, azt megelőzően tehát a gondnok a gyámhivatal felügyelete alatt állt. Semmiképpen sem tekinthető „zaklatásnak”, ha a gyámhivatal – a jogszabályban előírtaknak megfelelően, kötelezettségét teljesítve – ellenőrzi a gondnok tevékenységét.
	Megállapítottam továbbá, hogy Fehérgyarmat Város Gyámhivatala a megyei gyámhivatal utasítása alapján lefolytatott új eljárása során nem tett eleget a megyei gyámhivatal határozatában foglaltaknak, továbbá jelentősen (több hónappal) túllépte az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szerinti – egyszer meghosszabbítható – 30 napos ügyintézési határidőt.
	A gyámhivatal az új eljárás során ugyan egy ízben 30 nappal meghosszabbította az ügyintézési határidőt, erről azonban jogsértő módon elmulasztotta értesíteni az érintetteket. Az sem érthető, hogy a meghosszabbításra miért 2003. február 26-án került sor, amikor a másodfokú határozatot a gyámhivatal 2002. július 23-án kapta meg.  
	A gyámhivatal 1509-4/2003. számú határozata – melyben rendelkezett a panaszos feleségének felmentéséről, valamint a hivatásos gondnok kirendeléséről – törvénysértő. A gyámhivatal fenti számú határozatában a felmentett gondnokot nem kötelezte a végszámadás benyújtására, továbbá a gondnokolt cselekvőképességét a módosított Ptk-ban felsorolt ügycsoportokban korlátozta, figyelmen kívül hagyva a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság ítéletének keltét, amely a Ptk-t. módosító 2001. évi XV. törvény hatályba lépését megelőzően született.
	Összegzésképpen megállapítottam, hogy Fehérgyarmat Város Gyámhivatala a megyei gyámhivatal által elrendelt új eljárása során a demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
	Tekintettel arra, hogy a Szabolcs-Szatmár Bereg Megyei Gyámhivatal felügyeleti jogkörében eljárva a fent leírtakkal megegyező megállapításait a városi gyámhivatal vezetőjének megküldte, az ügyben ajánlást nem teszek.   
	Ugyanakkor az Obtv. 24. §-ban foglalt felhatalmazásom alapján felkérem a Fehérgyarmati Önkormányzat Polgármesteri Hivatalának jegyzőjét, mint a gyámhivatal köztisztviselőinek munkáltatóját, hogy a Szabolcs-Szatmár Bereg Megyei Gyámhivatal felügyeleti intézkedés során tett megállapításainak birtokában mérlegelje a gyámhivatal vezető fegyelmi felelősségre vonásának szükségességét.
Budapest, 2003. szeptember 3.
Takács Albert