OBH 5106/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
									Előadó: Tomolák Katalin
A vizsgálat megindítása:
	A panaszos, mint nevelőszülő fordult hivatalunkhoz, hogy a háztartásában élő átmeneti nevelt gyermek ügyében segítséget kérjen. Beadványában leírta, hogy a gyermek – aki 15 éves elmúlt – 12 éves korában találkozott először vér szerinti anyjával, akivel azt megelőzően egyáltalán nem volt kapcsolata. A találkozásra 2000. májusában, a nyíregyházi gyámhivatalban került sor, ahol a gyermek átmeneti nevelésének éves felülvizsgálata ügyében tartottak tárgyalást. A vér szerinti anya a tárgyalást követően – a gyermek jelenlétében – a nyílt utcán megtámadta a panaszost, aki ezt azonnal írásban jelezte a gyámhivatalnak. A történtek után a gyámhivatal az anya kapcsolattartási jogát – amit a gyermek átmeneti nevelésbe vételét elrendelő határozatában korábban szabályozott – 3 hónapra felfüggesztette. Ennek – a panaszos véleménye szerint – a gyermek örült a legjobban. 
	2001. májusában került sor a következő kapcsolattartásra, amikor a gyermek szülei és testvére – a szakszolgálat munkatársai kíséretében – minden előzetes értesítés nélkül megjelentek a panaszos lakásán. Igaz, hogy az anya többször nem jelentkezett, a gyermeket azonban ez a rövid találkozás is annyira felzaklatta, hogy a tanulmányi eredménye leromlott, magatartása agresszívvé vált. 
	2002. júniusában a gyámhivatal – figyelmen kívül hagyva a gyám, a pszichológus, a pedagógus véleményét, valamint a gyermek akaratát – újra szabályozta az anya kapcsolattartását, aki ezen jogával továbbra sem él.
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy a gyámhivatal eljárásával nem a gyermek érdekeit képviseli, a kapcsolattartás kérdésében a kiskorú kérelmeit figyelmen kívül hagyva dönt. Kifogásolja továbbá azt is, hogy a gyámhivatal fel akarja menteni tisztségéből a gyermek részére kirendelt hivatásos gyámot.
A megállapított tényállás:
	A rendelkezésemre álló iratok, valamint a gyámhivatal vezetőjének tájékoztatása szerint a panaszos az 1987-ben született gyermeket 1989 óta neveli, mint nevelőszülő. A kiskorúnak vér szerinti szüleivel a gyámhivatal által szabályozott kapcsolattartás ellenére tíz éven keresztül nem volt kapcsolata, mígnem az anya 1999. márciusában azzal a kéréssel fordult a gyámhivatalhoz, hogy gyermekét szeretné egy rövid időre hazavinni és a kapcsolatot a továbbiakban tartani vele. A kiskorú szabadságolását az intézeti gyám – tekintettel arra, hogy a gyermek nem is ismerte az anyját – nem javasolta. A nevelőszülő az anya kérelmét illetően úgy nyilatkozott, hogy a kapcsolattartást havonta egy alkalommal látja jónak. Elmondta továbbá azt is, hogy a gyermek nyugtalanná, ingerültté vált, amióta hallott az édesanyjáról.
	A gyámhivatal 1999. októberében a gyermek átmeneti nevelésbe vételét elrendelő határozatában a vér szerinti szülő kapcsolattartását a nevelőszülő javaslatának megfelelően – havi egy alkalommal – szabályozta. 
	2000. május 30-án a gyámhivatal az anya kérelmére tárgyalást tartott, amely kapcsolattartás szabályozására irányult. A tárgyalást követő események után – amikor az anya a nyílt utcán, a gyermek jelenlétében megtámadta a nevelőszülőt – a gyámhivatal a szakszolgálat javaslatára az anya kapcsolattartási jogát 6 hónapra (2001.01.31-ig) felfüggesztette, kapcsolattartásra vonatkozó kérelmét elutasította, egyben felkérte a szakszolgálatot, hogy végezze el a kiskorú pszichológiai vizsgálatát és készítse fel a gyermeket a kapcsolattartásra.    
	Az iratok között található egy jegyzőkönyv, mely szerint 2001. május 18-án a nevelőszülő lakásán a gyermek találkozott vér szerinti szüleivel és testvérével. A kapcsolattartás nem ütközött akadályba, az anya és a nevelőszülő a jövőre nézve megegyeztek a kapcsolattartás módjáról, mely ellen a gyermeknek sem volt kifogása. Az iratok tanúsága, valamint a gyámhivatal vezető tájékoztatása szerint ebben az időszakban – amikor a gyámi tisztséget a kirendelt gyám betegsége miatt más személy látta el – működött a kapcsolattartás. 
	A gyámhivatal mind a 2001. októberi, mind a 2002. márciusi felülvizsgálat során a gyermek átmeneti nevelésének fenntartása mellett döntött, a vér szerinti anya kapcsolattartását pedig továbbra is – a nevelőszülővel történt előzetes megállapodás szerint – havonta egyszeri gyakorisággal szabályozta, a nevelőszülő lakásán. Az anya a gyámhivatal által szabályozott kapcsolattartási jogát nem gyakorolta, azonban a gyermeket az iskola előtt többször meglátogatta, és a gyámhivatalnak írt újabb beadványában jelezte, hogy gyermekét az iskolában szeretné látogatni. A szakszolgálat igazgatója – a gyámhivatal által bekért véleményében – a szülő kérelmét nem támogatta, ugyanakkor a kapcsolattartás elősegítése érdekében javasolta a szolgálat „gyermekzsilip” szolgáltatásának igénybevételét, mely lehetőséget biztosít arra, hogy az anya gyermekével családgondozó felügyelete mellett töltse együtt a kapcsolattartásra meghatározott időt. A levélben, az igazgató megfogalmazta azon véleményét is, mely szerint a gyermek részére kirendelt hivatásos „gyám személyes megítélése – miszerint a nevelőszülő kompetenciáját a vér szerinti családdal szemben nagyban erősíti – akadályozza a megfelelő kötődés kialakulását, a gyermek és a nevelőszülő érzelmi hozzáállását.” Amíg a hivatásos gyám betegsége miatt a tisztséget más személy látta el a gyermek és a családja között a megromlott kapcsolat rendeződni látszott, zökkenőmentes volt, ezért a szolgálat is szorgalmazta a látogatások rendszerességét.
	A pszichológus által készült szakvélemény szerint a vér szerinti szülő igényli a gyermekkel való találkozást, ami a gyerekre rossz hatással van, fél attól, hogy a vér szerinti szülőkhöz kerül. Anyja megjelenése szégyenérzést vált ki benne, a kortársai csúfolják, lenézik az anyja miatt, és ez is fokozza az anyjával szembeni ellenállását. Erre figyelemmel a pszichológus a szakvéleményében a kapcsolattartás megszüntetésére tett javaslatot. A hivatásos gyám a pszichológus javaslatát támogatta. 
	Ezen vélemények ellenére a gyámhivatal mégis úgy határozott, hogy a kiskorú egészséges fejlődéséhez hozzátartozik, hogy a vér szerinti szülővel rendszeres kapcsolata legyen, ezért a 11.544-17/2002.VII. számú, 2002. június 26-án kelt határozatában az iskolaidőben történő kapcsolattartást a „gyermekzsilip” szolgálat keretében szabályozta. A határozat ellen az érdekeltek nem éltek jogorvoslati lehetőségükkel. Kapcsolattartás azonban nem jött létre, mert az anya nem jelent meg a határozatban megjelöl helyen és időben. 
	2002. szeptemberében a hivatásos gyám, valamint a gyermek osztályfőnöke úgy nyilatkozott, hogy a gyermek érdekében továbbra is a nevelőszülőnél történő látogatást látja indokoltnak, a gyermek nyilatkozatában a kapcsolattartás minden formáját elutasította.
	A gyámhivatal vezetőjével folytatott telefonbeszélgetés szerint a gyermek és vér szerinti anyja között nincs kapcsolattartás, bár a legutóbbi – 2003. április 7-én tartott – felülvizsgálaton az anya újból kijelentette kapcsolattartási szándékát. A gyámhivatal álláspontja szerint a kialakult helyzetet a hivatásos gyám személye nagyban befolyásolja, ezért véleménye szerint indokolt az új gyám kirendelése. A gyámhivatal ezen álláspontját megküldte a szakszolgálatnak is, ahonnan az új gyám személyére javaslat még nem érkezett.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

39.§ (5) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a családjából kiemelt gyermek visszahelyezése érdekében
a) a családgondozás biztosítása - az otthont nyújtó ellátást, illetve a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatást végző intézménnyel együttműködve - a család gyermeknevelési körülményeinek megteremtéséhez, javításához, a szülő és a gyermek közötti kapcsolat helyreállításához,
54. § (1) Nevelőszülő az a huszonnegyedik életévét betöltött, cselekvőképes, büntetlen előéletű személy lehet, aki
b) személyisége, egészségi állapota és körülményei alapján alkalmas a nála elhelyezett gyermek kiegyensúlyozott fejlődésének biztosítására és a családjába történő visszakerülésének támogatására, feltéve, hogy vele szemben nem áll fenn a 15. § (8) bekezdésében meghatározott kizáró ok, és
c) a külön jogszabályban meghatározott felkészítő tanfolyamon eredménnyel részt vett.
55. § (1) A nevelőszülő - a működtető által elkészített egyéni gondozási-nevelési terv alapján - a saját háztartásában nyújt teljes körű ellátást az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermeknek, valamint az utógondozói ellátásban részesülő fiatal felnőttnek.
b) elősegíti - a működtető támogatásával - a gyermek vér szerinti családjába való visszakerülését és ennek érdekében együttműködik a családdal, vagy ha ez nem lehetséges, illetve ez nem áll a gyermek érdekében, örökbefogadó családnál történő elhelyezését,
63. § A gyermekvédelmi szakszolgáltatás - a gyermekotthon e törvényben meghatározott feladatára tekintettel - az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermek gyámja (hivatásos gyámja), gondozója egyéni program szerinti gondozási, nevelési tevékenységének segítése és szakmai ellenőrzése érdekében
b) a gyámhivatal megkeresésére, ennek hiányában félévenként hivatalból tájékoztatja a gyámhivatalt a gondozással-neveléssel kapcsolatos feladatok ellátásáról, a gyermek és a szülő kapcsolattartásának alakulásáról, illetve a szülőnek a gyermekét gondozó intézménnyel vagy személlyel való együttműködéséről,
d) szervezi az elhelyezési terv végrehajtását, és ennek érdekében - a gyermekjóléti szolgálattal együttműködve - családgondozást végez a vér szerinti család gyermekneveléséhez szükséges körülményei megteremtéséhez, a szülő és a gyermek közötti kapcsolat helyreállításához,
66/E. § (1) A nevelőszülői jogviszony megszűnik
(7) Ha a nevelőszülő a gyermek nevelése, ellátása során meg nem engedett nevelési módszereket alkalmaz, vagy ha a gyermeket bántalmazza, élelmezését megvonja, illetve a gyermek gondozását, nevelését súlyosan elhanyagolja, a vér szerinti családjával való kapcsolattartását nem biztosítja, továbbá a gyermek ellátásához biztosított juttatásokat nem a gyermek szükségleteire fordítja, a működtető megkeresi a gyámhivatalt a gyermek új gondozási helyének kijelölése érdekében.
85.§ (4) A gyám tevékenységét a gyámhivatal irányítja és felügyeli, feladatainak ellátásához a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítséget nyújt.
A vizsgálat megállapításai:
	A gyámhivatali iratokból nem követhető nyomon, hogy az anya, aki 1999. óta folyamatosan jelzi kapcsolattartási szándékát, miért nem akart, vagy miért nem tudott élni ezen jogával. A gyámhivatal vezetőjének tájékoztatása szerint sincs pontosan dokumentálva, hogy milyen gyakorisággal jött létre a kapcsolattartás. Az anya telefoni bejelentéseiről hivatalos feljegyzés nem készült.
	A gyámhivatal az anyai kapcsolattartás kérdésében a birtokában lévő szakvéleményekre támaszkodva hozta meg döntéseit, kivéve a jelenleg is érvényben lévő határozatát, melyben a pszichológus és a hivatásos gyám kapcsolattartás megszüntetését szorgalmazó véleményével ellentétben szabályozta a vér szerinti szülő kapcsolattartását, mert álláspontja szerint a kiskorú egészséges fejlődéséhez hozzátartozik, hogy vér szerinti anyjával kapcsolatot tartson, különösen, ha ezt maga az anya is igényli. 
	Ugyanakkor ez a kapcsolat – figyelembe véve azt a tíz évet, amíg az anya egyáltalán nem érdeklődött gyermeke felől – csak a szakemberek összefogásával, a nevelőszülő és a hivatásos gyám segítő közreműködésével valósulhatott volna meg. A szakszolgálat és a gyermekjóléti szolgálat szakembereinek az anya megjelenését követően figyelemmel kellett volna kísérni az eseményeket. Az anyával megértetni, hogy ugyan joga van a gyermekével kapcsolatot tartani, de az érzelmi kötődés kialakulásához sok türelem és idő kell. Ennek érdekében segíteni kellett volna őt abban, hogy magatartásán változtasson, indulatain uralkodjék, a szakemberek tanácsait fogadja el, a gyámhivatal határozatában foglaltakat tartsa be. Természetesen, ha az anya nem együttműködő, a segítséget elutasítja, magatartásán nem változtat, valóban nem szolgálja a gyermek érdekét az anyai kapcsolattartás szabályozása. 
	A szakemberek feladata lett volna a gyermeket a kapcsolattartásokra felkészíteni, segítséget nyújtani neki abban, hogy vér szerinti családját el tudja fogadni. Feloldani a benne lévő szorongást, feszültséget, az anya iránt táplált szégyenérzetet. Tudatosítani benne, hogy nem az a cél, hogy a nevelőszülő családjából kiemeljék, hanem az, hogy vér szerinti családjával rendszeres kapcsolat alakuljon ki.
	A szakembereknek törekedniük kellett volna arra, hogy a gyermek és az anya között fokozatosan kialakuljon egyfajta érzelmi kapcsolat – ha nem is szeretet –.
	Mindeközben a hivatásos gyám és a nevelőszülő feladata is az lett volna, hogy a gyermek és vér szerinti család közötti kapcsolat kialakítását elősegítse.
	A gyermek ebben az évben lesz 16 éves, és egyáltalán nem akar az anyjával kapcsolatot tartani. Miután a gyámhivatalnak a már korlátozottan cselekvőképes gyermek nyilatkozatát figyelembe kell vennie, valóban felmerül a kérdés, mennyiben szolgálja a gyermek jelenlegi érdekét a vér szerinti szülővel való kapcsolattartás.
A szakemberek felelőssége igen nagy ebben a kérdésben.
	Azzal, hogy a gyermekvédelmi szakszolgálat, valamint a gyermekjóléti szolgálat szakemberei (családgondozók, pszichológusok) nem törekedtek arra, hogy egymással együttműködve helyreállítsák a gyermek és vér szerinti családja közötti kapcsolatot és ezt a hivatásos gyám és a nevelőszülő sem tekintette feladatának, sérült a kiskorúnak az Alkotmány 15. §-ban megfogalmazott családhoz való joga, a 67. § (1) bekezdésében rögzített azon védelemhez, gondoskodáshoz fűződő joga, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges. 
	A jogsértések elkerülése végett az  Obtv. 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat igazgatójánál kezdeményezem, hogy:
– a jövőben fokozottan kísérje figyelemmel a hivatásos gyámok tevékenységét, munkájuk megfelelő ellátásához nyújtson hathatós szakmai segítséget. Mint a nevelőszülői hálózat működtetője fektessen nagyobb hangsúlyt a nevelőszülők szakmai felkészítésére, különös tekintettel a vér szerinti szülők és a nevelőszülő gondozásában lévő gyermek kapcsolattartásának elősegítésére, a kapcsolattartás során felmerülő problémák megfelelő kezelésére.
– vegye fontolóra a konkrét ügyben érintett hivatásos gyám, valamint a nevelőszülő szakmai alkalmasságának felülvizsgálatát.
– ügyeljen továbbá arra, hogy a gondozással-neveléssel kapcsolatos feladatokról, a gyermek és a szülő kapcsolattartásának alakulásáról szóló féléves jelentések elkészüljenek
A nyíregyházi Városi Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem, hogy:
– hívja fel a gyámhivatal dolgozóinak figyelmét arra, hogy az ügyfél kérelmét, bejelentését minden esetben hivatalos feljegyzés, vagy jegyzőkönyv formájában rögzítsék. 
– a jövőre nézve, a hasonló esetekben kísérje figyelemmel a szakszolgálat féléves jelentéseinek beérkezését, szükség szerint – a féléves jelentésektől függetlenül – kérjen a szakszolgálattól tájékoztatást a gyermeket érintő lényeges kérdésekben.
Budapest, 2003. szeptember 9.
Takács Albert