OBH 5000/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadók: dr. Bódis Cecília,
dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában a Budapesti Közlekedési Rt. (a továbbiakban BKV) ellenőreinek, valamint a X. kerületi Rendőrkapitányság részéről vele szemben intézkedő rendőröknek az eljárását sérelmezte.
Az ügyben alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében - a panasz kivizsgálása, illetve a vonatkozó dokumentumok megküldése végett - megkerestem a BKV Rt. vezérigazgatóját és a budapesti rendőrfőkapitányt.
Érintett alkotmányos jog: 
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve, tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1993. évi XCV. törvény a vasútról:
2. § (3) A közforgalmú vasút tevékenysége az ország területére (országos közforgalmú vasút), illetve egy vagy több önkormányzat területére (helyi közforgalmú vasút) terjedhet ki. Helyi közforgalmú vasút a közúti vasút (villamos), a közúttól elkülönített vasút (magasvasút, kéregvasút, mélyvezetésű vasút - metró, helyiérdekű vasút - HÉV). A különleges pályával rendelkező, helyi forgalmat ellátó vasút (fogaskerekű vasút, sikló, sífelvonó és függőpálya) saját használatú is lehet.
11. § (2) A személyszállítás és az árufuvarozás minőségi követelményeit, a személyszállítási és az árufuvarozási szerződés lényeges elemeit, ezen belül az utasok, fuvaroztatók és a vasúti társaság alapvető jogait és kötelezettségeit a Kormány - az ezzel összefüggő szakmai szabályokat a miniszter - rendeletben állapítja meg.
12. § (1) A menetrend alapján végzett helyi és helyközi személyszállítás közszolgáltatási tevékenység.
•	10/1997. (I. 28.) Korm. rendelet a vasúti személyszállítási szerződésekről:
4. § (3) A vasúttársaság a megállóhelyeken a balesetmentes utas kiszolgálás érdekében gondoskodik
a) írásos, illetve szóbeli utas tájékoztatásról,
8. § (2) A vasúttársaság az utas tájékoztatást kiadványokkal, jól látható hirdetményekkel, a kiszolgáló személyzet szóbeli tájékoztatásával, információs berendezésekkel, szükség szerint információs szolgálattal látja el.
(3) A vasúttársaság köteles az utasokat jogaikról, kötelezettségeikről, az igénybe vehető szolgáltatásokról, különösen, pedig az esetleges forgalmi zavarokról tájékoztatni.
•	Budapest Főváros Közgyűlésének 90/2001. (XII.27.) számú önkormányzati rendelete a Budapesti Közlekedési Részvénytársaság hatósági árformába tartozó viteldíjainak legmagasabb hatósági árként való megállapításáról és azok alkalmazási feltételeiről:
3.§ (2) A bérletigazolványt ki kell cserélni, ha
- a bérletigazolvány olyan mértékben megrongálódott, hogy érvényességét és a használat jogosságát megállapítani nem lehet. 
(3) A bérlet-értékszelvényre a bérletigazolvány vagy diákigazolvány sorszámát az első utazás megkezdése előtt tintával vagy írógéppel olvashatóan rá kell vezetni. A hibás, elrontott sorszámot javítani nem szabad, a bérletszelvényt a BKV Rt. pénztáraiban ki kell cseréltetni.
(4) … Ugyancsak 100 Ft az elrontott vagy megrongálódott bérletszelvény kicserélésének díja. 
5. § (3) A BKV Rt. ellenőrzésre feljogosított dolgozói jogosultak a bérletigazolvány és/vagy az értékszelvény, illetve a jegy elismervény ellenében történő bevonására, ha
- a bérlet-értékszelvényre ráírt bérletigazolvány vagy diákigazolvány sorszám javított, illetve nem a 3. § (3) bekezdés előírásai szerinti;
- jogosulatlan használat vagy egyéb visszaélés gyanúja merül fel;
(4) A megállapított viteldíjon felül 4000 Ft pótdíjat köteles fizetni az, aki
- olyan bérlettel vagy diákigazolvánnyal kísérli meg az utazást, amelyhez tartozó értékszelvényre a bérletigazolvány vagy diákigazolvány sorszáma nincs ráírva, vagy a ráírás nem a 3.§ (3) bekezdése előírása szerinti,
(5) A 4000 Ft pótdíj helyszíni kiegyenlítése esetén annak összege 1600 Ft-ra mérséklődik.
(6) Amennyiben az utas a pótdíjat a helyszínen nem rendezi, a jegyellenőr pótdíjfolyamatot kezdeményez. Ennek során megkéri az utastól a pótdíjazáshoz szükséges természetes személyazonosító adatokat, valamint lakcímét…
(7) Abban az esetben, ha az utas a személyi adatainak közlését megtagadja, illetve a (3) bekezdésben szabályozott esetekben a bérletigazolványt és/vagy az értékszelvényt, illetve a jegyet felszólítás ellenére nem adja át, lehetőség van a helyszínen rendőri segítséget kérni.
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
119/B. § (1) A büntetőeljárás során keletkezett iratokról - ideértve az eljáró hatóság által beszerzett, illetőleg a büntetőeljárásban részt vevő személyek által becsatolt iratokat is - az a hatóság, amely előtt a büntetőeljárás folyamatban van, a terhelt, a védő, a törvényes képviselő, a sértett, a magánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt, valamint a sértett, a magánfél és az egyéb érdekelt képviselője kérelmére - az őket érintő körben - tizenöt napon belül másolatot ad ki.
•	1978. évi IV. törvény a Büntető törvénykönyvről (Btk.):
274. § (1) Aki
a) hamis közokiratot készít, vagy közokirat tartalmát meghamisítja,
bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
276. § Aki jog vagy kötelezettség létezésének, megváltozásának vagy megszűnésének bizonyítására hamis, hamisított vagy valótlan tartalmú magánokiratot használ, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.):
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
(2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal, 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
(4) Az előállítottat szóban vagy írásban az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
•	3/1995. (III. 1.) BM rendelet a rendőrség szolgálati szabályzatáról:
45. § (1) Az előállított személyt előállító vagy biztonságos őrzését szolgáló más helyiségben kell elhelyezni. Az azonos ügyben előállítottakat el kell különíteni. Az elővezetett személyt, ha az intézkedés sikeresen csak így hajtható végre, a rendőrségen történő visszatartás idejére előállító helyiségben lehet elhelyezni. Ha az előállító helyiségben előállított, elővezetett személy van, gondoskodni kell az állandó őrzéséről.
(3) Az előállító helyiségben történő elhelyezéskor, az előállított, elővezetett személyt fel kell világosítani az intézkedés várható időtartamáról. Ruházatát át kell vizsgálni, és tőle el kell venni azokat a tárgyakat, amelyeket fogva tartáskor sem tarthat magánál. Nyilatkoztatni kell sérüléséről, esetleges panaszáról. A sérültet orvosi ellátásban kell részesíteni.
(4) Az előállított, elővezetett személy ellátására a fogva tartottakra vonatkozó szabályok megfelelően irányadók.
(5) Az előállító helyiségre, illetőleg az abban elhelyezett személyekre, az őrzésre és az okmányok vezetésére - eltérő rendelkezés hiányában - a fogdaszolgálatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Látogató fogadása azonban nem engedélyezhető.
•	19/1995. (XII. 13.) BM rendelet a rendőrségi fogdák rendjéről:
16. § (2) Befogadáskor a fogva tartottnál lévő tárgyakról jegyzőkönyvet kell készíteni. A letétként kezelt pénzt egy összegben, a külföldi fizetőeszközöket címletenként és sorszám szerint, a többi - letétként kezelt - tárgyat megnevezésük, számuk és jellegzetességük feltüntetésével kell jegyzőkönyvbe foglalni. Külön kell felsorolni azokat a tárgyakat, melyeket a fogvatartott magánál kíván tartani. A jegyzőkönyvet a fogva tartottal is alá kell íratni, és egy példányát részére át kell adni.
(3) A letétként kezelt tárgyak letételkori, illetőleg megfelelő állapotban történő megőrzéséről a fogvatartásért felelős gondoskodik. A fogvatartott személyes tárgyait az erre kijelölt helyen tarthatja, tűrni köteles a tárgyak ellenőrzését.
(4) A fogvatartás megszüntetésekor a letéti tárgyakat a fogvatartott részére vissza kell adni, kivéve az igazoltan felhasznált pénzösszeget, valamint azokat a tárgyakat, melyeket higiéniai okból meg kellett semmisíteni.
Melléklet a 19/1995. (XII. 13.) BM rendelethez: A fogvatartott birtokában tartható tárgyak
1. Tisztasági felszerelések: tisztálkodási eszközök (pl. szappan, fésű, hintőpor, krém, sampon), fogápolási eszközök, izzadságátló szerek (kivéve: hajtógázzal töltött palack, pumpával működő dezodor), körömápolási cikkek, körömcsipesz (olló kivételével), ruha- és cipőápolási eszközök, varrókészlet, törülköző, zsebkendő, mosó- és öblítő szerek (mosás idején, egyébként zárkán kívül személyenként elkülönítve, tárolva), borotvahab, ún. félpengés borotva, elemes borotva (borotválkozás idején, egyébként a zárkán kívül tárolva), vatta, tampon, egészségügyi betét, hajcsavarók és csipeszek, hajháló, zuhanysapka.
2. Ruházati anyagok: saját tulajdonú alsó- és felsőruházat, lábbeli, papucs.
3. Élelmiszerek, étkezési eszközök: csomagban beküldhető élelmiszerek, filteres tea, kávé granulátum (papírzacskóban), édesítő szerek, üdítő italok, savanyúságok, kompótok (műanyagban tárolva), tejtermékek, ételízesítők, kiskanál, pohár (műanyag), ételtartó doboz és táska.
4. Dohányáruk: cigaretta, szivar, dohány, szipka, pipa, gyufa, öngyújtó.
5. Írószerek, papíráruk: levelezéshez szükséges eszközök, zseb- és kártyanaptár, családi fényképek, levelek, iratok, könyvek, napilapok, folyóiratok.
6. Egyéb használati tárgyak: vallásgyakorláshoz szükséges könnyű, kisméretű kegytárgyak, elemmel működtethető zsebrádió, fülhallgató, hordozható, elemmel működtethető televíziókészülék, karóra, szemüveg, kontaktlencse, tartalék elemek (zárkán kívül tárolva), kártya, sakk és egyéb játék, melyek tárolása, működtetése az őrzés biztonságát nem zavarja.
7. Gyógyszerek, gyógyászati segédeszközök: az egészségügyi szolgálat által írásban engedélyezett gyógyszerek és gyógyászati segédeszközök, vitaminok, tápszerek, az orvos engedélyével.
A megállapított tényállás:
	2002. november 13-án délelőtt a 2-es metró vonalán dolgozó BKV-ellenőr elkérte a panaszos éves bérletét, UV lámpával megvizsgálta, majd közölte, hogy érvénytelen, ezért elkobozza. Az ellenőr az átvett dokumentumról átvételi elismervényt akart adni a panaszosnak, illetve 1600 Ft pótdíj megfizetésére szólította fel, ugyanakkor - állítólag - a panaszos kérése ellenére nem mondta meg, hogy mi a probléma a bérlettel. 
A panaszos a későbbi vita során előadta az ellenőröknek, hogy a bérletet a Moszkva téren vásárolta, ahol a pénztáros írta rá a bérletszelvényre az azonosító számokat, melyeket egy ellenőr, később megvastagított, mert a halvány számokat nem lehetett jól látni. Azt is közölte, hogy jegyzőkönyv és megfelelő magyarázat ellenében hajlandó tudomásul venni a 46500 Ft értékű bérlet elvételét, illetve megadni a személyi adatait. Miután a panaszosnak és az ellenőröknek nem sikerült egyetértésre jutniuk, a panaszos az Örs vezér téri végállomáson rendőri intézkedést kért.
A rendőr kiérkezéséig kb. 15-20 perc telt el, akkor már csak egy ellenőr várakozott a panaszossal, de ő is el akart menni. A kiérkező rendőrnek mind az ellenőr, mind a panaszos előadták a történteket. A rendőr - a panaszos állítása szerint - durva hangnemben beszélt vele, igazoltatta, majd beszólt a kapitányságra, és közölte az érintettekkel, hogy mivel nagy értékű bérletről van szó, be kell menniük a rendőrségre, ahol az ügyeletes tiszt előtt kell tisztázniuk az esetet. 
Ezt követően a panaszos, az ellenőr és a rendőr autóbusszal bementek a X. kerületi Rendőrkapitányságra, ahol kb. 10 perc várakozás után, felkísérték a panaszost a 4. emeletre, és közölték vele, hogy elő van állítva, és a fogdán vannak. A panaszos ügyvédet akart hívni, illetve a munkahelyére - egy budapesti egyetemre - is telefonálni szeretett volna, hogy lemondja a délutáni előadását, de nem tették lehetővé a számára, hogy bárkit is értesítsen. Kb. 3 óra elteltével egy előadó kihallgatta a panaszost, és közölte vele, hogy közokirat-hamisítással gyanúsítják. A gyanúsítotti kihallgatást követően visszaadták az elvett értékeit, és elengedték a fogdából. A panaszos sérelmezte, hogy a kihallgatási jegyzőkönyvből nem adtak neki másolatot, illetve nem kapott semmiféle igazolást arról, hogy több órát a fogdán töltött.
	A gyanúsítás ellen bejelentett panaszt a X. és XVII. kerületi Ügyészség 2002. november 28-án kelt határozatában alaposnak találta, mert a BKV bérlet nem minősül közokiratnak, „csak” magánokiratnak. Megállapították, hogy a magánokirat-hamisítás vétségét sem valósította meg a panaszos, mert a bérletszelvényre írt számok egymással megegyeznek, vagyis nem történt hamisítás. Erre tekintettel a rendőrség 2002. december 5-én megszüntette az ügyben a nyomozást.
A vizsgálat megállapításai:
	1.) A BKV Rt. Utazási Feltételei szerint – mely minden szerelvényen, illetve állomáson megtalálható – a bérlet csak akkor érvényes utazásra, ha az értékszelvényen tintával, olvashatóan, javítás nélkül fel van tüntetve a bérletigazolvány sorszáma. 
Az „Utazási Feltételek a Metrón” tájékoztatóban szerepel, hogy „a megváltott értékszelvényre a tulajdonos köteles az első utazás megkezdése előtt a bérletigazolvány számát tintával olvashatóan ráírni”, illetve, hogy „az ellenőr – elismervény ellenében – bevonhatja a bérletigazolványt vagy bérletszelvényt jogosulatlan használat vagy egyéb visszaélés esetén, ill. akkor, ha annak érvényessége nem állapítható meg.” 
A panaszos azt állította, hogy a bérlet vásárlásakor a jegypénztáros írta rá a számokat az értékszelvényre, valamint, hogy egy jegyellenőr később a számjegyeket megvastagította. A társaság vezérigazgatója megkeresésemre adott válaszában ezt cáfolta, megemlítve, hogy tilos a hibás, elrontott sorszámot javítani, ehelyett a bérletszelvényt a BKV Rt. pénztáraiban – minimális kezelési díj ellenében – ki kell cseréltetni (éves bérletszelvény esetén a VII. kerület Akácfa u. 15. szám alatt). Rámutatott, hogy ezt a szabályt „a jegyellenőr munkatársak is jól ismerik, ezért ellenőrzés során nem élnek az átírás lehetőségével”. 
A vezérigazgató tájékoztatott továbbá, hogy a panaszolt eljárás során az ellenőr a panaszos bérletét javítottnak találta, majd kilátásba helyezte annak bevonását. Intézkedése okát a panaszossal közölte. Tekintettel arra, hogy a panaszos erre vonatkozó állítása, valamint a vezérigazgató tájékoztatása egymásnak ellentmondanak, az országgyűlési biztosnak, pedig nincs lehetősége további bizonyítékok beszerzésére, a tájékoztatás megtörténtét, ill. elmaradását a továbbiakban nem tudom vizsgálni.
Miután a panaszos nem adta meg az adatait, az ellenőr bevonta a bérletet és erről szabályszerűen kiállított egy elkobzási elismervényt, melyet azonban a panaszos nem vett át, ezért azt elrakta, hogy a munkaidő végén a bevont bérlettel együtt leadja a szolgálati helyen. Ez az eljárás a szabályoknak megfelelően történt. A pótdíjazási eljárást a társaság megszüntette a panaszossal szemben. 
A vezérigazgató biztosított arról, hogy a társaság nagy hangsúlyt fektet az utas tájékoztatás színvonalának folyamatos emelésére, széles körben terjesztett ingyenes kiadványaikban feltüntetik az ügyfélszolgálati irodáik elérhetőségeit, valamint minden szolgálati helyen panaszbejelentést lehet tenni, a vásárlók könyvét alkalmazva írásban is. 
A fentiekre tekintettel, a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján a BKV Rt. eljárása kapcsán a panaszos tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jogával összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. 
A tájékoztatás hiányosságára vonatkozó panasz viszont - általánosságban - felveti a közszolgáltató mulasztásának lehetőségét, ezért a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jog maradéktalan érvényesülése, valamint az utas tájékoztatás minél magasabb színvonalú megvalósulása érdekében felhívom a BKV Rt. vezérigazgatójának a figyelmét, hogy a jövőben fordítson különös figyelmet arra, hogy a BKV Rt. munkatársai az utazási feltételek egy példányát megmutatva, vagy a BKV ingyenes kiadványait átnyújtva, illetve szóban is mindig megfelelően tájékoztassák az utasokat az utazás során felmerülő kérdésekről. 

2.) A budapesti rendőr-főkapitány (a továbbiakban: rendőr-főkapitány) tájékoztatása szerint a rendőrjárőr - az ügyeletes tiszt utasítása alapján - 10. 50-kor előállította a panaszost a X. kerületi Rendőrkapitányságra. Az előállításra az 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 33. § (2) b, pontja alapján, bűncselekmény gyanúja miatt került sor. Az intézkedést foganatosító rendőr - nyilatkozata szerint - nem viselkedett udvariatlanul vagy ellenségesen a panaszossal szemben, csupán az utasításnak megfelelően járt el. Az előállított személyt a 3/1995. (III. 1.) BM rendelet 45. § (1) bekezdésének megfelelően előállító helyiségben helyezték el, és felszólították azon személyes tárgyainak átadására, melyeket a fogvatartottak - a 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet melléklete értelmében - nem tarthatnak maguknál. 
Az ügyeletes tiszt meghallgatása révén a rendőr-főkapitány megállapította, hogy az előállított panaszost, a nyomozati cselekményeket foganatosító rendőr 15.30-kor szabadította. A szabadítás időpontját, valamint azt, hogy az előállított személyt figyelmeztették-e a jogaira és erre hogyan nyilatkozott, azonban nem rögzítették az iratokon. Emiatt nem lehetett megállapítani, hogy az előállított kérte-e ügyvéd értesítését. A rendőr-főkapitány a fenti „hiányosságokra” tekintettel utasította a X. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjét (a továbbiakban: rendőrkapitány), hogy a vonatkozó belső rendelkezéseket az érintett személyi állomány részére tegye oktatás tárgyává.
	A nyomozati cselekményeket végző rendőr elmondása szerint a panaszos az előállítás okával tisztában volt, az előállításról igazolást, a kihallgatási jegyzőkönyvről másolatot nem kért. Az eljárás idején hatályos 1973. évi I. törvény (Be.) 119/B. § (1) bek. értelmében a hatóság a büntetőeljárás során keletkezett iratokról csak kérelemre, illeték ellenében ad másolatot.
Az Rtv. 33. § (4) bek. alapján az előállítottat az előállítás okáról szóban vagy írásban tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról igazolást kell kiállítani a részére. A törvény indoklása szerint „az előállítottat – kérelmére – tájékoztatni kell az intézkedés okáról, és igazolást kell kiadni az intézkedés időtartamáról.” A rendőr-főkapitány álláspontja szerint a panaszos az előállítás okával az eset körülményeit ismerve tisztában volt. Az igazolás kiadását az Rtv. korábban csak kérelemre tette kötelezővé, a törvény módosításakor azonban az indoklást nem módosították, ami az adott esetben jogbizonytalanságot eredményezett a jogalkalmazónál, így az igazolást csupán kérelemre állították volna ki.  A rendőr-főkapitány ezért utasította a rendőrkapitányt, hogy a jövőben az előállítottak részére kérelem nélkül is adják ki az igazolást.
	A rendőr-főkapitány az előállítással kapcsolatban megállapította, hogy a bűncselekmény gyanúja valóban fennállt, de az intézkedés nem felelt meg az Rtv. 15. § (2) bekezdésében foglalt arányosság követelményének, ezért utasította a rendőrkapitányt, intézkedjen, hogy az érintett állomány a rendőri intézkedések során tartsa szem előtt az arányosság követelményét.
Az ügyben elrendelt büntetőeljárás során, a panasz alapján eljárt ügyészség megállapította, hogy nem közokirat-hamisítás, hanem magánokirat-hamisítás alapos gyanúja állt fenn. A cselekmény téves jogi minősítéséért a szignáló parancsnokot terhelte a felelősség, ezért a rendőr-főkapitány utasította a X. kerületi rendőrkapitányt, intézkedjen, hogy a vezetői állomány a bűncselekmények minősítése során kellő alapossággal járjon el.

	Az előállítás a személyi szabadságot korlátozó rendőri intézkedés, melynek garanciális feltételeit a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) rögzíti, az Alkotmány 8. § (2) bekezdésének megfelelően. Az Rtv. 33. § (3) bekezdése kimondja, hogy az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de max. 8 órán át korlátozhatja a rendőri szerv. Ezen garanciális időtartam utólagos megállapításának és esetlegesen szükséges bizonyításának elengedhetetlen feltétele, hogy az erre a célra rendszeresített formanyomtatványon az eljáró rendőr rögzítse az előállítás kezdő és befejező időpontját.
Az országgyűlési biztos OBH 1848/2001. számú jelentésében már megállapította, hogy visszásságot okoz a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban a rendőrség mulasztása, ha az előállításról készült jelentések nem tartalmazzák az intézkedés megszűnésének az időpontját. A biztos ajánlása nyomán a budapesti rendőr-főkapitány közbiztonsági helyettese 2001. június 28-án kiadta a 2/2001. sz. körlevelét, a személyi szabadságot korlátozó rendőri intézkedésekről készített jelentések kötelező tartalmi követelményeiről.
Az országgyűlési biztos általános helyettese OBH 3696/2001. számú jelentésében - hasonló esetben - szintén megállapította az alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, és felkérte a budapesti rendőr-főkapitányt, hogy ismételten hívja fel az állomány figyelmét a garanciális eljárási szabályok betartására.
Jelen esetben újból megállapítom az alkotmányos joggal összefüggő visszásságot a rendőrség mulasztása miatt.
Az Rtv. 18. § (1) bekezdése értelmében a fogvatartott részére biztosítani kell a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen. Az értesítési kötelezettség adott esetben a rendőrséget is terheli. A panaszos sérelmezte, hogy nem tették lehetővé a számára, hogy telefonáljon, és az iratokban sincs nyoma az értesítésnek. Az előállításról készült rendőri jelentés tartalmazza ugyan a szövegrészt, hogy „az intézkedés alá vontat tájékoztattam az Rtv. 18. § (1) bekezdésében foglalt jogairól”, de ezt a fogva tartottal nem íratták alá. A dokumentáció hiányára tekintettel megállapítom, hogy a rendőrség mulasztása visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben.  
Az Rtv. 33. § (4) bekezdésének 1999. szeptember 1. óta hatályos szövege egyértelműen kimondja, hogy az előállított személyt tájékoztatni kell az előállítás okáról, és igazolást kell kiadni részére az előállítás időtartamáról. A törvény indoklása valóban ellentétes a törvény szövegével, de a hatóságoknak a mindenkor hatályos törvények alapján kell eljárniuk, és nem alkalmazhatják a törvény indoklását. 
Az igazolás kiadásának elmulasztására figyelemmel megállapítom, hogy a rendőrség mulasztása visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság követelményével, és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. Miután az előállítás okáról való tájékoztatás megtörténtét nem kötelező írásban rögzíteni, annak elmulasztása nem bizonyítható. Nem fogadható el azonban a rendőr-főkapitány azon megjegyzése, hogy „a panaszos az előállítás okával tisztában volt”, hiszen a panaszossal csak a fogdán közölték, hogy elő van állítva. 
Egyéb tekintetben a rendőr-főkapitány válaszát elfogadom.
	A fenti megállapításokra figyelemmel – az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) alapján – ajánlást teszek az országos rendőrfőkapitánynak, hogy tekintse át a rendőri szervek gyakorlatát az előállítások foganatosításával kapcsolatban, és szükség esetén átfogóan szabályozza az intézkedés végrehajtásának a módját úgy, hogy az megfeleljen a személyes szabadság korlátozására vonatkozó garanciális törvényi előírásoknak, valamint a szükségesség és az arányosság követelményének.
Az Obtv. 24. § alapján felkérem továbbá az országos rendőr-főkapitányt, hogy vizsgálja meg az adott ügyben mulasztók fegyelmi felelősségre vonásának a lehetőségét.
Budapest, 2003. október 6.
Takács Albert