OBH-4537/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának kiegészítő jelentése
Ügyintéző: dr. Bódis Cecília
Előzmények, az alapvizsgálat megállapításai:
	Egy panaszos 2002 novemberében azt sérelmezte, hogy két esetben kért etikai vizsgálatot a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamara Zala Megyei Szervezeténél (Kamara) egy kamarai tag ellen, azonban a vizsgálatot mindkét esetben megtagadták. A döntésről határozatot nem kapott, sőt a megtagadás indokairól, továbbá a jogorvoslati lehetőségről sem tájékoztatták. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazásom alapján, az Alkotmányban deklarált tisztességes eljáráshoz, valamint a jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja miatt vizsgálatot indítottam, egyúttal az Obtv. 18. § (2) bekezdés alapján megkerestem a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamara Zala Megyei Szervezetének elnökét. 
	Az alapvizsgálat megállapította, hogy a késedelmesen, több hónap elteltével hozott döntés, valamint az indokolás és a jogszabályi (vagy etikai szabályzatra való) hivatkozás teljes hiánya, továbbá az a jelenlegi szabályozás, amely kizárja a felülvizsgálat lehetőségét, a jogállamiság szerves részét képező tisztességes eljáráshoz, valamint a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot okozott: 
	„Az előzetes eljárás alapján egy beadványról gyakorlatilag érdemi döntés születik, hiszen azzal, hogy az elnökség az etikai bizottság előzetes véleménye alapján úgy dönt, hogy nem rendel el vizsgálatot, végeredményben arról dönt, hogy az ügy nem etikai vétség, indokolatlan a további eljárás. Az erről meghozott döntésről ugyan értesül a bejelentő, de a továbbiakban – bár benyújthat újabb és újabb leveleket – előfordulhat, hogy nem is fejtheti ki azon álláspontját, ha bármilyen összeférhetetlenségi okról van tudomása, stb. Továbbá az elnökség az etikai bizottság állásfoglalása ellenére is dönthet úgy, hogy nem indít eljárást, a határozatban, pedig a cselekményről megállapítja, hogy nem etikai vétség.
	Amennyiben viszont az eljárásnak már ebben a szakaszban döntés születhet erről, akkor felvetődik a kérdés, hogy mi szükség van egyáltalán etikai bizottságra, ha álláspontja egy ügyben teljes egészében figyelmen kívül hagyható. Végső soron az egész intézmény célja kérdőjeleződik meg, hiszen ha nincs etikai eljárást lezáró érdemi határozat, akkor semmi nem garantálja a bejelentések sorsával összefüggésben a tisztességes eljárás követelményének az érvényesülését. A vizsgálat elrendelését megtagadó határozat ellen a jogorvoslati lehetőség kizárásával, amennyiben nagy számban a bejelentések kapcsán nem folynak etikai eljárások, azok teljes mértékben kivizsgálatlanok, feltáratlanok marad(hat)nak, ezáltal pedig a jogszabály alapján létrehozott testület működése valóban céltalanná válik.”
	A megállapított visszásságok orvoslására az Obtv. 21. § (1) bekezdésére hivatkozva ajánlást tettem a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamara Országos Elnökének, hogy a jelentésben megállapítottak figyelembevételével országosan is vizsgálja felül a kamarai határozathozatal gyakorlatát és tegye meg a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy a határozatot hozó kamarai szerv döntését indokolással és/vagy hivatkozással ellátva hozza meg, továbbá hogy a jogorvoslat lehetőségének biztosítása érdekében kezdeményezze a kamara Etikai Szabályzatának módosítását. 
	A kamara elnöke válaszában arról tájékoztatott, hogy az Országos Szervezet Etikai Bizottsága elnökének javasolta, hogy az Etikai Szabályzatajánlásomnak megfelelő módosítására terjesszen javaslatot az Országos Küldöttgyűlés elé. Tájékoztatott továbbá arról, hogy mivel folyamatban van a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól, a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról 1998. évi IV. törvény módosítása, ennek keretében javaslatot fog tenni a vizsgálat által feltárt szabálytalanságok megszüntetésére. Az elnök válaszát elfogadtam.
A kiegészítő vizsgálat megállapításai:
	A panaszos 2003. július 11-én arról értesített, hogy – a jelentésben megállapítottak ellenére – ismét szabálytalanul járt el a Kamara, amikor egy rövid levéllel értesítette őt a küldöttgyűlésén hozott döntéséről. Mivel határozatot most sem kapott, ismételten kérte a megyei szervezet eljárásának kivizsgálását. 
	A Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamara elnöke 2003 augusztusában megküldte számomra a módosított Etikai Szabályzatot, amely azonban – az alapjelentésben tett ajánlás elfogadása ellenére – csupán részleteiben tartalmaz módosításokat, sőt a jogorvoslat biztosításának rögzítése továbbra is hiányzik. 
	A megküldött, és már módosított szabályzat vizsgálata, valamint a panaszos újabb levele alapján megállapítottam, hogy ajánlásom nem érte el a célját, a Szabályzat a jelenlegi formájában továbbra is gátolja az általam vizsgált alkotmányos jogok érvényesülését.
	2003. augusztus 21-én újabb megkereséssel fordultam az érintett szervezetekhez, melyben magyarázatot kértem az elmaradt módosítás indokairól. A Kamara elnöke ennek eleget tett és egyben megígérte, hogy a Választási Szabályzat átdolgozása után az Etikai Szabályzat megfelelő módosítására is sor kerül. A válaszlevélben megfogalmazott indokokat tudomásul véve úgy döntöttem, hogy indokolt a felügyeleti szerv bevonása a problémák megoldásába, annál is inkább, mert a Zala megyei szervezet elnöke sem az alapvizsgálatban tett ajánlásra, sem az azt követő megkeresésemre nem válaszolt.
	Mindezekre hivatkozva, az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján ajánlással fordulok az általam vizsgált Kamara törvényességi felügyeletét ellátó belügyminisztériumhoz. Korábbi kezdeményezésemet fenntartva és megerősítve felkérem a Belügyminisztert, gondoskodjon az alapvizsgálat során feltárt, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok megszüntetéséről. 
Budapest, 2003. szeptember 19.
Lenkovics Barnabás