OBH 4504/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A korábbi országgyűlési biztos 2000 évben  Heves megyében hivatalból vizsgálatot folytatott annak megállapítása érdekében, hogy a gyermekek veszélyeztetésének illetve veszélyeztetettségének megelőzésével kapcsolatos állami feladatellátás hogyan valósul meg a gyakorlatban, hogyan érvényesülnek ezen a területen a gyermekeket megillető alkotmányos emberi jogok.
A vizsgálatot  2000. december 27-én kelt, OBH 4360/2000. számú jelentésével zárta le. Vizsgálata során többek között megállapította, hogy a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény ( a továbbiakban: Gyvt ) által kötelezően előírt jelzőrendszert a gyermekjóléti szolgálatok általában működtetik. Az együttműködők köre azonban bővíthető, a közös munka hatékonysága az elvárástól elmarad.
A biztos gyermeki jogok védelme és a gyermekvédelmi törvényben foglaltak érvényesítése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) és 21. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján a szociális- és családügyi miniszternek, a belügyminiszternek, a legfőbb ügyésznek, Heves Megye Közigazgatási Hivatala vezetőjének, a Heves Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala vezetőjének tett ajánlásokat és kezdeményezéseket. A belügyminiszternek ajánlotta, hogy fontolja meg a bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló 40/1987. számú BM utasítás kiegészítését olyan előírással, melynek alapján a rendőri nyomozó hatóság köteles értesíteni a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálatot, és a kiskorú lakhelye szerint illetékes első fokú gyámhatóságot abban az esetben, ha a kiskorút nevelő család nagykorú tagjával szemben - a kiskorú erkölcsi, szellemi, testi fejlődését veszélyeztető - bűncselekmény alapos gyanúja miatt indul büntetőeljárás. A belügyminiszter 2001. február 28-án kelt válaszában az ajánlást elfogadta és a következőkről tájékoztatatta az országgyűlési biztost: " tekintettel arra, hogy jelenleg van folyamatban az utasítás módosítása, ennek során az ajánlás szerinti kiegészítést átvezetjük. " 

Az országgyűlési biztos a legfőbb ügyésznek a következő ajánlásokat tette:
1) gondoskodjon arról, hogy az ügyészségek a nyomozás törvényessége feletti felügyelet keretében ellenőrizzék azt, hogy a nyomozást folytató rendőri szerv értesíti-e a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálatot, és a kiskorú lakhelye szerint illetékes első fokú gyámhatóságot olyan esetben, amikor a kiskorút nevelő család nagykorú tagja által elkövetett - a kiskorú erkölcsi, szellemi, testi fejlődését veszélyeztető - bűncselekmény alapos gyanúja miatt indul büntetőeljárás.
2) gondoskodjon arról, hogy a gyermek-és ifjúságvédelmi szakfeladatokat ellátó ügyészek rendszeresen ellenőrizzék azt, hogy a gyakorlatban érvényesül-e a Gyvt. 17. § (1) bekezdésében foglalt értesítési kötelezettség, vagyis az az előírás, hogy ha a büntetőeljárás sértettje, vagy elkövetője gyermek-vagy fiatalkorú, az eljárás megindulásáról írásban értesíteni kell a nyomozást folytató hatóságnak a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyámhatóságot, és a gyermekjóléti szolgálatot. A legfőbb ügyész mindkét ajánlást elfogadta és a következő választ adta: " a Legfőbb Ügyészség 2001. évi munkaterve alapján a megyei (fővárosi) főügyészségek megvizsgálják a kiskorú veszélyeztetésének bűntette (Btk. 195. §-a) miatt indított ügyekben a nyomozási és vádemelési gyakorlat törvényességét. A vizsgálat kiterjed a feljelentési, a jelzési, az értesítési gyakorlat elemzésére és ezen belül arra is, miszerint a nyomozás felügyeletét ellátó helyi ügyészség, illetve a fiatalkorúak ügyésze ellenőrzi-, hogy a nyomozást végző szerv értesíti-e az illetékes gyermekjólléti szolgálatot és az első fokú gyámhatóságot. A legfőbb ügyész ígéretet tett arra, hogy a 11/1987. Legf. Ü. utasítás módosítása során  újra szabályozza az ügyész ellenőrzési tevékenységét. E szerint az illetékes ügyész a jelenlegi szabályozástól és gyakorlattól eltérően nem csupán a nyomozási szak végén, hanem már a nyomozás közben köteles lesz ellenőrizni, hogy a gyermek-és fiatalkorúak veszélyeztetettségének megelőzése, illetve megszüntetése érdekében a nyomozó hatóság teljesíti-e a törvényben előírt jelzési kötelezettségét.
A szociális és családügyi miniszternek, Heves Megye Közigazgatási Hivatala és Gyámhivatala vezetőjének tett ajánlások teljesültek, de a 40/1987. számú BM utasítás kiegészítésének átvezetése 2002-ben nem történt meg, és nem  kaptam visszajelzést arról sem, hogy a 11/1987 Legf. Ü. utasítást módosította-e a legfőbb ügyész. Ezért hivatalból utóvizsgálatot rendeltem el annak feltárására, hogy a jogi szabályozás hiányossága nem okoz-e az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében deklarált, a gyermekek kiemelt védelemhez fűződő jogával kapcsolatban visszásságot. A vizsgálat során a belügyminisztertől és a legfőbb ügyésztől tájékoztatást kértem az ajánlásban foglaltak megvalósulásáról.
Az érintett alkotmányos jog
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
A vizsgálat megállapításai
A belügyminiszter válasza szerint a 2003. július 1-jén hatályba lépő 1998. évi XIX. törvény (Be.) 604. §-ának (3) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján a nyomozás részletes szabályairól szóló rendelet tervezet kidolgozását a Belügyminisztérium Jogi Főosztálya végzi. A tervezet tartalmazza a rendőrségnek a kiskorú lakóhelye szerint illetékes első fokú gyámhatóságot érintő értesítési kötelezettségét, ha a kiskorú erkölcsi, szellemi, testi fejlődését veszélyeztető bűncselekmény alapos gyanúja miatt indult a büntetőeljárás.
A legfőbb ügyész is arról tájékoztatott, hogy folyamatban van a bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló 40/1987. BM. utasítás helyébe lépő jogszabály megalkotása. Az új BM-IM együttes miniszteri rendelet tervezete tartalmazza, hogy a nyomozó hatóság a fiatalkorúval szemben indult büntetőeljárásról, továbbá a szülő vagy törvényes képviselő által a gyermek vagy fiatalkorú sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt indult büntetőeljárásról az alapos gyanú közlését követően értesíti a gyermekjóléti szolgálatot, továbbá a gyermek, illetve fiatalkorú lakóhelye szerint illetékes gyámhatóságot. A miniszteri rendelet hatályba lépéséig is szükségesnek tartotta a legfőbb ügyész a szóban forgó problémákat rendezni. Ezért felhívta főügyészségek figyelmét arra, hogy a hatályos előírások alapján, az adatvédelmi rendelkezések messzemenő szem előtt tartásával, fokozott következetességgel és kiemelt figyelemmel járjanak el a Gyvt. 17. §-ának (2) bekezdésében írt kötelezettségük során.
A belügyminiszter és a legfőbb ügyész válaszát elfogadom. Azok meggyőztek arról, hogy a folyamatban levő jogalkotás során a norma szerkesztői figyelembe veszik az országgyűlési biztos ajánlásait.  A jövőben hatályba lépő jogszabályok a gyermekek kiemelt védelemhez fűződő jogának védelmét szolgálják. Alkotmányos joggal összefüggő visszásságot jelen vizsgálatom során nem tártam fel, ezért azt országgyűlési biztosi intézkedés nélkül fejeztem be.

Budapest, 2003. január 7.

Takács Albert