OBH 4365/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Nagy Tiborné 
Az eljárás megindulása
A panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert a FŐKÉTÜSZ Fővárosi Kéményseprőipari Kft. „egy rosszindulatú szomszéd feljelentése alapján – minden előzetes értesítés nélkül – leplombáltatta lakása cirkó kazánját a Fővárosi Gázművek Rt-vel.” Véleménye szerint nem volt jogos a fűtése lezárása, „mivel nem volt életveszély”.
A vizsgálatot az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében foglalt, a tulajdonhoz való jog megsértése miatt  indítottam. Megkerestem a Belügyminisztériumot, a FŐKÉTÜSZ-t és a Fővárosi Gázművek Rt-t. 
Alkalmazott jogszabályok
•	Az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről szóló 5/1961. (III. 19.) ÉVM rendelet
•	Az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről szóló 5/1974. (V. 24.) ÉVM rendelet
•	Az Országos Építésügyi Szabályzat kiadásáról szóló 2/1986. (II. 27.) ÉVM rendelet
•	Az egyes épületszerkezetek kötelező alkalmassági idejéről szóló 16/1981. (VI. 3.) ÉVM rendelet
•	Az építési tipizálásról szóló 1/1969. (I. 8.) ÉVM sz. rendelet
•	A szabványosításról szóló 29/1968. (VII. 13.) Korm. rendelet
•	A szabványosításról szóló 19/1976. (VI. 12.) MT rendelet 
•	A kötelező kéményseprőipari közszolgáltatásról szóló 27/1996. (X. 30.) BM rendelet
•	Az Országos Tűzvédelmi Szabályzat kiadásáról szóló 35/1996. (XII. 29.) BM rendelet
•	51/1999. (XII. 25.) BM rendelet a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról szóló 27/1996. (X. 30.) BM rendelet módosításáról 
•	39/1997. (XII. 19.) KTM-IKIM együttes rendelet az építési célra szolgáló anyagok, 
szerkezetek és berendezések műszaki követelményeinek és megfelelőség igazolásának, 
valamint forgalomba hozatalának és felhasználásának részletes szabályairól
A megállapított tényállás
A panaszos egy több mint 40 éve épült, 1962-ben átadott lakóházban lévő lakás tulajdonosa. Az épület a XX. ker. Baross utcai Lakásfenntartó Szövetkezet 6 épületének egyike. A 6 épület 16 lépcsőházzal, 214 lakással rendelkezik. Egyedi gázfűtésűek (thermofor) gyűjtőkéménnyel. Általános a parapet gázkonvektor, így a kéményekbe lakásonként 1 db vízmelegítő (boyler) és 2 db falimelegítő van bekötve. A lakótelepen kb. 30-35 évvel ezelőtt – engedéllyel – parapet konvektorok helyett néhány lakásban az egész lakás fűtését szolgáló folyamatos gázüzemű fütőkészülékekre (cirkó-geizer) tértek át, amelyeket a thermokéményekbe kötöttek.
A panaszos lakásának a fűtését is egy ilyen cirkó-geizer szolgáltatja.
A gyűjtőkéményre kötött másik lakás tulajdonosa az égéstermékek visszaáramlását észlelve a FŐKÉTÜSZ-höz és a tűzoltósághoz fordult. Mindkét szervezet megállapította, hogy a kéménybe a cirkó bekötése szabálytalan (nem lehetne oda bekötve).
A FŐKÉTÜSZ 2000 februárban először két ízben azt állapította meg, hogy közvetlen intézkedést igénylő helyzet nem áll fenn. De február 13-án kamerás vizsgálattal megállapította, hogy:
„A kémény a vonatkozó építésügyi előírásoknak nem felel meg. Egyéb megállapítások:
1.	A bekötések nem előírásszerűen lettek kialakítva.
2.	A kémény belső válaszfala tömörtelen. A kémény a szívófejjel nincs ellátva. A vizsgálat időpontjában visszaáramlás nem volt tapasztalható, javasoljuk a kéményjárat sürgős azonnali teljes felújítását, mivel 3,9 és 14 méternél hiányoznak az idomok a kéményben. 6 m-re a felső végződéstől lefelé drótbelógás, idomhiány és a falhüvely belógás található. Továbbá javasoljuk a fsz. 2. használaton kívül cirkó-geizer falhüvelynyilásának befalazását, a kémény felső végződésére KAMLEITHNER mesterséges ventilátor felszerelését, vagy a II. em. 8. lak. cirkó-geizer lekötését a kéményről. (A készüléket a javítás elvégzéséig a tulajdonos nem használja.)” 
A Fővárosi Gázművek ezért 2002. február 20-án a cirkó-geizert a fogyasztásból kizárta, leplombálta.
A lakásfenntartó szövetkezet márciusban a kéményt kibéleltette. A FŐKÉTÜSZ megállapította: „A kémény a vonatkozó építésügyi előírásoknak megfelel. A kémény ASAN anyaggal ki lett bélelve, ami megfelelő. A kémény felső végződése huzatszabályzós szívófejjel van ellátva, a vízmelegítők egyidejű beüzemelése (a cirkó-geizer kivételével megtörtént) visszaáramlás nem volt. A II. 8. gáz-cirkó-geizer a gázművek által le van zárva, az MSZ 04.82/3. 5.4. pontjában foglaltak miatt. A szakvélemény gravitációs füstgáz-elvezetés esetén érvényes.”
A kéménybélelést végző kivitelező Kivitelezői Nyilatkozatában a következőket rögzítette:  „… gyűjtőrendszerű kémény felújítását, bélelését befejeztük ASAN-eljárással. ÉMI engedély száma: A-119. A kémény új szerkezete megfelel a vonatkozó szabályoknak, az építésügyi, tűzvédelmi, valamint technológiai előírásoknak. Kéményátmérő a felújítás után 182 mm, amit áramlásterelő kéménytoldóval láttunk el. A kéményt a Kéményseprő Szakvállalat beüzemelte és üzemeltetésre alkalmasnak minősítette.”
A cirkót a kéménybe nem kötötték vissza. A panaszos ezt követően fordult az országgyűlési biztoshoz.
A vizsgálat megállapításai
A panasz, bár egy megtörtént eseményre vonatkozik, valójában több, jól elkülöníthető kérdés vizsgálatát igényelte.
1. A cirkó üzemen kívül helyezése, leplombálása, az erre vonatkozó érdemi döntés jogszerű volt-e? Keletkezett-e visszásság általa a panaszos állampolgári jogaival összefüggésben?
A panaszos (és a lakásfenntartó szövetkezet képviselői is) a történteket a szomszéd „feljelentésének” tulajdonítják.
Megállapítottam, hogy az üzemen kívül helyezésre két okból került sor. Egyrészt a kémény 42 éve, felújítás nélkül üzemelt, ezért falazata tömörtelen volt stb. (lásd kamerás vizsgálat eredménye). Ezt a hiányosságot a kéménybélelés kiküszöbölte, és így a kéménybe az eredetileg is oda tervezett boylerek és falimelegítők beköthetők lettek (ez meg is történt).
Az a szabálytalanság azonban, hogy a thermofor kéménybe eredetileg sem lett volna beköthető a cirkó, nem változott. Ez a kémény kiépítésénél fogva nem alkalmas a folyamatos gázüzemű fütőrendszer és a bele kötött többi gázkészülék együttes égéstermék-elvezetésére.
Az 51/1999. (XII. 25.) BM rendelet szerint „közvetlen élet- vagy tűzveszély:
a külön jogszabályban meghatározott feltételek hiánya miatt nem használható kémény használatbavétele, működtetése”
(Későbbiekben részletezetten) évtizedek óta tiltja jogszabály cirkók bekötését a thermofor kéményekbe. (pl. OÉSZ 113. § (2) bekezdés) Így a közvetlen életveszélyt meg kellett állapítani. 
A béleléssel a kémény még nem vált alkalmassá a folyamatos gázüzemű készülék égéstermékének elvezetésére (különösen nem más készülékekkel együtt), csak a tömörtelenség szűnt meg, ezért a cirkót automatikusan visszakötni nem lehetett. A Kivitelezői Nyilatkozatban foglalt ASAN kéménybélelési eljárás alkalmazására a kivitelező valóban rendelkezik Építőipari Műszaki Engedéllyel (ÉME). Azonban az „áramlásterelő kéménytoldó”-ra a kivitelező az ÉME kiterjesztését csak 2002 októberében kérte az Építésügyi Minőségellenőrző Innovációs Rt(ÉMI)-től. Így az még a javítás időpontjában (mai napig) nem felelt meg a 39/1997. (XII. 19.) KTM-IKIM rendelet 7. §-ának: „Újfajta építési célú termék forgalomba hozatalához és újfajta műszaki megoldás alkalmazásához ÉME szükséges. Az ÉME kidolgozására jogosult szervezet az ipari, kereskedelmi és idegenforgalmi miniszter a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszter egyetértésével jelöli ki, és közleményben teszi közzé.”
Ezért a cirkó visszakötésének megakadályozása mindaddig jogszerű, amíg az alkalmazott eljárás nem rendelkezik ÉME-vel, illetve annak bemutatását követően a FŐKÉTÜSZ a beüzemeléshez nem járul hozzá, ugyanis a „külön jogszabályban meghatározott feltételek” hiányoznak.
A panaszos tulajdonhoz való jogának csorbítása az Alkotmánybíróság által kialakított és több határozatában kifejtett ún. szükségesség/arányosság teszt alkalmazásával vizsgálható.
A szabálytalan gázkészülék és/vagy kémény az épületben mindenkor tartózkodók életét (köztük a panaszosét) veszélyezteti. Az élet védelmében a tulajdonhoz való jog mind a szükségesség, mind az arányosság szempontjából korlátozható. 
A fentiek szerint tehát megállapítottam, hogy a cirkó üzemeltetésének leállításából és folytatásának megakadályozásából eredően a panaszosnak a tulajdonához fűződő alkotmányos jogaival összefüggő visszásság nem keletkezett.
A kivitelező és a Lakásfenntartó Szövetkezet közötti szerződés; az, hogy ÉME hiányában vállalkozott újfajta műszaki megoldás alkalmazására, amire üzemeltetési engedélyt nem kaphatott; és ebből a megrendelő tulajdonosnak kára keletkezett, polgári peres eljárásban tisztázható és érvényesíthető.
2. Az eljárás önkényes volt-e, az arra feljogosított szervek a vonatkozó jogszabályok szerint jártak-e el?
A FŐKÉTÜSZ már 1999. március 2-án a 27/1996. (X. 30.) BM rendelet alapján tartott műszaki felülvizsgálat alkalmával a felülvizsgálati lap 13. pontjában közölte, hogy „1 db cikró-geizer szabálytalanul van bekötve a ….. II. em. 8. lakásban C lépcsőház”.
Tehát a szabálytalanságról a tulajdonos Lakásfenntartó Szövetkezet évekkel korábban is tudomással bírt.
Majd 2002 februárjában két ízben is ellenőrzést tartott a FŐKÉTÜSZ, amiről írásos szakvéleményt adtak a Szövetkezetnek. Ebből kitűnik, hogy a kémény egyrészt nem felel meg az építésügyi előírásoknak, másrészt műszakilag elavult, tömörtelen stb. (lásd fent)
A február 20-ai leállítás tehát nem előzmény nélküli, a vonatkozó rendelkezések szerint a FŐKÉTÜSZ és a Fővárosi Gázművek hivatalból köteles eljárni életveszély esetén, az nem függ a szomszéd „feljelentésétől”.
Ha azt állapítja meg, hogy a kémény szabályszerű, jó állapotú és visszaáramlás sincs, a „feljelentés” ellenére sem rendelhet el munkálatokat.
Megállapítottam, hogy az arra feljogosított szervezetek jogosítványuk keretei között jártak el.
Magát az eljárást tehát nem kifogásolom, azt azonban igen, hogy sem a Fővárosi Gázművek, sem a FŐKÉTÜSZ a helyszínen átadott (tanúsítvány, számla, szakvélemény stb.) hivatalos nyomtatványon vagy más módon nem közli az érintettekkel, hogy intézkedése ellen mely szervhez lehet fordulni.
Az egész eljárás során nem merült fel, és a FŐKÉTÜSZ sem tájékoztatta a Lakásfenntartó Szövetkezetet arról, amit a BM részemre a következőképpen foglalt össze:  
„A kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatást végzők közszolgáltatók, és munkájuk során semmilyen hatósági feladatot nem végezhetnek. Tevékenységüket az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. törvény (Ksztv.) és ennek előírásai alapján a 27/1996. (X. 30.) BM rendelet (R.), valamint az ellátásért felelős helyi önkormányzatok rendeletei alapján végzik.
A kémények tisztítása, ellenőrzése, vizsgálata során észlelt építési és tűzrendészeti szabálytalanságok esetén a szolgáltató feladatait a R. 8. § (2) és 10. § (2)-(5) bekezdések előírásai szabályozzák.
8. § (2) A gyakoribb időközönkénti ellenőrzés és tisztítás szükségességét a szolgáltató állapítja meg, amelyet írásban kell az ingatlan tulajdonosa, használója (a továbbiakban együtt: tulajdonos) részére megindokolni. Vita estén az ellenőrzés és tisztítás szükségességét az illetékes hivatásos önkormányzati tűzoltóság parancsnoksága szakhatósági állásfoglalásának kikérésével az építésügyi hatóság határozatban állapítja meg.
10. § (2) Ha a tulajdonos a helyszínre történő bejutást, vagy a munka akadálytalan elvégzését, ismételt szabályszerű értesítés ellenére akadályozza, a szolgáltató köteles az első fokú tűzvédelmi hatóságot írásban értesíteni. 
(3) Ha a szolgáltató a közszolgáltatás ellátása során szabálytalanságot észlel, írásban köteles felhívni a tulajdonos figyelmét annak megszüntetésére.
(4) A következő esedékes munkavégzéskor a szolgáltató köteles ellenőrizni, hogy a szabálytalanságokat megszüntették-e. Amennyiben a szükséges intézkedés nem történt meg, a szolgáltató az első fokú építésügyi, illetőleg tűzvédelmi hatóságot köteles írásban értesíteni. 
(5) Közvetlen élet- vagy tűzveszély esetén a szolgáltató köteles a kémény, illetőleg a tüzelőberendezés használatának azonnali megszüntetésére a tulajdonost írásban felhívni. Egyidejűleg a szolgáltató az első fokú tűzvédelmi, illetőleg építésügyi hatóságnak, továbbá gáz-tüzelőberendezés esetén a területi gázszolgáltatónak bejelentést tesz.
A szolgáltatónak tehát az észlelt szabálytalanságról bejelentési kötelezettsége van az illetékes elsőfokú építésügyi vagy tűzrendészeti hatósághoz (a jegyzőhöz, főjegyzőhöz). A továbbiakban a hatóság feladata – jogszabályi előírások alapján – a bejelentéseket felülvizsgálni és a szükséges intézkedéseket megtenni.
A FŐKÉTÜSZ Fővárosi Kéményseprőipari Kft. tevékenységével kapcsolatos szolgáltatási magatartás megalapozottság vonatkozásában, illetve azokkal szemben bejelentéssel a Budapest Főváros Önkormányzata Főpolgármesteri Hivatal Közmű Ügyosztályánál lehet élni.”
Amellett, hogy az 1. pontban leírtak miatt azt állapítottam meg, hogy az eljárás formai hibái semmiféle érdemi befolyással nem bírtak a történtekre nézve (csak ilyen döntés születhetett volna minden eljárási szabály megléte és betartása mellett is.), felhívom a Fővárosi Gázművek Rt. és a FŐKÉTÜSZ vezetőjét, hogy intézkedéseik alkalmával az érintetteknek a szükséges tájékoztatást írásban adják meg.
Kezdeményezem, hogy a Belügyminiszter a 27/1996. (X. 30.) BM rendelet folyamatban lévő módosításakor az országosan kötelező alkalmazandó szabályokat erre nézve alkossa meg.
3. Annak vizsgálata is szükséges volt, hogy a nem vitathatóan elvégzendő munkálatok kit terhelnek? (Az adott, valamint a további 204 lakás kéményénél.) A BM hivatkozott tájékoztatása szerint: „A kéményátalakítás, kéményjavítás, -kiváltás költségei minden esetben a tulajdonost terhelik, társasház esetén a lakóközösséget, tekintettel arra, hogy a kémény az épület szerkezeti eleme.”
Ezt a vizsgálatomat megelőzően OBH 4720/2001. szám alatt átfogó vizsgálatot folytattam, amelyben többek között megállapítottam, hogy:
„Az egycsatornás gyűjtőkéményeket az 1960-as években kezdték el építeni hazánkban az ME 60-63 Ideiglenes Műszaki Előírása szerint.  Eredetileg Németországban kis teljesítményű ( 3 kW) szilárd tüzelésű kályhákhoz fejlesztették ki őket. 
Magyarországon megengedte az IME a gáz vízmelegítők és gáz üzemű falifűtők rákötését is, az előírások szerint továbbra is csak kis teljesítményű készülékekhez volt használható, pedig a gáz vízmelegítők teljesítménye 23 kW.  1979-ben az IME előírását egy szigorúbb,  már szabványi előírás (MSZ 04.82/3-79) váltotta fel.  1985-től betiltották ezen kémények építését. 
Az 1990-es évek elején a Parlament is foglalkozott ezzel a kérdéssel.  Az ekkor készült kimutatások szerint az országban közel 100 ezer ilyen kémény található, melyek kiváltása az akkori árakon is több tízmilliárdba került volna.
A kéménytípus működése kiszámíthatatlan és emiatt bármikor életveszélyessé válhat.  Szegeden ezen kémények száma 2000 körül van.  A szegedi szolgáltató tevékenysége ebben az esetben csak arra szorítkozik, hogy a korábbi ellentmondásos műszaki előírásoknál szigorúbb követelményeket állít és jelenleg a súlyos, életveszélyt okozható hibákat próbálják meg a lakókkal kiküszöböltetni.  Így a panaszost azért szólították fel a hibák kiküszöbölésére, mert kéményén kétszer akkora terhelés van, mint amit a jelenlegi szabvány megenged. Az, hogy ezen kémények fokozottabb felügyelete előtérbe került, annak az az oka, hogy az elmúlt 30 évben ezek az eredetileg sem megfelelő konstrukciójú kémények elöregedtek, sok alkalommal szabálytalanul rákötöttek és a modernebb készülékek már leállnak, ha füstgáz áramlik vissza, másrészt egyre hidegebb füstgázt bocsátanak ki, ami tovább rontja a kémény állapotát és csökkenti a huzatát. 
1963-tól az Építésügyi Minisztérium Műszaki Fejlesztési Osztálya által jóváhagyott ME 60-63 Ideiglenes Műszaki Előírást kellett alkalmazni az egyesített falú gyűjtőkémények előregyártott elemeinek gyártására, az elemekből létesítendő gyűjtőkémények tervezésére és kivitelezésére.
1979 március 1-től  az MSZ-04.82/3-79 építésügyi ágazati szabvány szabályozta a lakó- és közösségi épületek kéményeit, így az egycsatornás gyűjtőkémények építését is.
MSZ-04-82/3-79M 1986 június 1-ei módosítása óta egycsatornás gyűjtőkéményt új épületben létesíteni nem szabad.
Az IME, később pedig a szabvány alkalmazása mindenkire nézve kötelező volt.  Az építés tipizálásáról szóló 1/1969. ( I.8.) ÉVM számú rendelet célként az ismétlődő, illetve lényegében azonos építési feladatok megoldásának egységesítését írta elő.  Ennek keretében az Építésügyi és Városfejlesztési Minisztérium dolgoztatta ki a lakóépületek típusterv javaslatait.  A típustervek alkalmazása főszabály szerint kötelező volt.  Így az 1960-as 70-es években is típustervek alapján épültek azon lakóépületek, melyeknél az egycsatornás gyűjtőkémény konstrukciót alkalmazták.
A ma jelentős felújításra szoruló egycsatornás gyűjtőkéményekkel épült épületek lakóinak nagy része társasházi, vagy szövetkezeti lakásban lakik.  A társasházi törvény (továbbiakban: Ttv.) 1. § (1) bekezdése alapján a lakáson kívül lévő épületrészek, berendezések közös tulajdonban állnak, melyekkel kapcsolatos terheket a tulajdonosok közössége viseli tulajdoni részarány, vagy közgyűlési határozat szerint.  
A Ptk. 99. §-a alapján általában is a tulajdonos viseli a dologgal járó terheket.
E rendelkezések összevetéséből úgy tűnhet, hogy az egycsatornás gyűjtőkéményekkel kapcsolatos javítási költségek az ingatlanok tulajdonosait terhelik.  Ugyanakkor a típustervek és az ehhez kapcsolódó szabványok kötelező alkalmazása miatt felvetődik az állam felelőssége is.
A tulajdonosok életét és egészségét fenyegető veszélyhelyzet, illetve a lakástulajdonukra háruló többletteher jelentős részben az állami (jogi) szabályozásra és annak negyedszázados joggyakorlatára vezethető vissza.  Ebből következően most az államot tevőleges anyagi támogatási kötelezettség terheli az általa előidézett vagy közrehatásával kialakult veszélyhelyzet elhárítása érdekében.
A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy az élethez, valamint a tulajdonhoz fűződő alkotmányos alapjogokat közvetlenül veszélyezteti az állam, ha nem nyújt hathatós anyagi támogatást a lakosság részére annak érdekében, hogy az egycsatornás gyűjtőkémények kiváltása lehetővé váljon.
Az alkotmányos visszásság megállapításának alapja egyrészt az állam intézményes életvédelmi kötelezettsége, másrészt az állam közrehatásának és ezért felelősségének a felmerülése.”  
Erre vonatkozó ajánlásaimat az érintettek elfogadták.
Ennek alapján felhívom a panaszos (és a Lakásfenntartó Szövetkezet) figyelmét a 12/2001. (I. 31.) Korm. rendelet módosítával júniustól pályázni lehet kéményfelújításra. Úgyszintén a 62/2000. (XI. 30.) Főv. Kgy. rendeletre is, amely a Fővárosi Városrehabilitációs Keretből juttatható támogatás feltételeiről és a pályázati eljárás rendjéről rendelkezik. 
Felhívom egyúttal a figyelmet, hogy a kötelezettség továbbra is a tulajdonost terheli, a kémények állapotáért, az esetleg bekövetkezett károkért elsődlegesen a Lakásfenntartó Szövetkezet mint tulajdonos felel.
Ebből következően a kötelezettségnek a terhére való megállapítása jogszerű volt. A panaszosnak egyénileg nem kötelessége a kémény előírásszerű megjavítása akkor sem, ha a kéménybe az ő cirkója volt (és lenne továbbra is) bekötve. Korábban a Lakásfenntartó Szövetkezet tudtával és beleegyezésével köthetett be a 6 ház mindegyikében az, akinek cirkója van. Ezzel a közös építményrész az engedélyezett bekötés utáni kívánalmaknak kell megfeleljen, a javítás, karbantartás stb. a közösséget terheli.
A panaszos lakásánál a cirkó visszakötéséhez szükséges munkálatok elvégzését a Szövetkezettől kell igényelni. Ha az ÉME kiterjesztése megtörténik, a FŐKÉTÜSZ és a Gázművek azt elfogadja, a cirkó visszaköthető. (Feltéve, ha a készülék maga arra alkalmas.)
Ezért erre nézve kezdeményezéssel nem élek.  

Budapest, 2003. június 26.

Lenkovics Barnabás