OBH 4209/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása
A panaszos az országgyűlési biztoshoz intézett beadványában sérelmezte a tulajdonában álló miskolci 21093. helyrajzi számú belterületi földrészletével (ingatlan) összefüggő növényvédelmi ügyében – Miskolc Város Önkormányzata (Önkormányzat) Polgármesteri Hivatala jegyzőjének (jegyző) hatáskörében – eljáró Építési és Környezetvédelmi Osztály (Hatóság) eljárását és döntését.
A panaszbeadványban foglaltak alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bek.), a tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § (1) bek.), a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 57. § (1) bek.), továbbá a jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § (5) bek.) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el.
Vizsgálatom elvégzéséhez szükséges iratok rendelkezésemre bocsátása és tájékoztatás céljából megkerestem a jegyzőt.
Megállapított tényállás
Panaszos sérelmezte, hogy a tulajdonát képező – de a használatában nem álló – ingatlanán lévő „… növényi kártevők és allergén hatású növények visszaszorítására, illetve irtására …”, a Hatóság Őt, és nem az ingatlan használóját kötelezte az ÉK:94.291/2002. számú és a 2002. augusztus 5-én kelt határozatával, illetve hogy a kötelezésben foglaltak nem teljesítése miatt a Hatóság újabb határozatával (az ÉK:94.291-5/2002. iktatószámú és 2002. IX. 4-én kelt) 20.000 Ft végrehajtási bírsággal sújtotta, továbbá hogy az ingatlanon lévő gyomnövények hatósági megsemmisítésével járó költségek megfizetésére is Őt kötelezte, az ÉK:94.291-18/2002. iktatószámú és 2002. IX. 14-én kelt határozatával azt követően, hogy a Hatóság a panaszos és a volt bérlője (használó) ellen az ingatlanon elszaporodott gyomnövények elleni védekezés elmulasztása miatt indított szabálysértési ügyben az eljárást a 2001. augusztus 5-én kelt 2001/2530. iktatószámú határozatával felfüggesztette. 
Az országgyűlési biztos megkeresésére a jegyző – a 94.291-22/2002. számú levelében – egyebek mellett az ügyben azt a tájékoztatást adta, hogy „Lakossági panaszbejelentések alapján első alkalommal 2000. év nyarán indított eljárást a Polgármesteri Hivatal Építési és Környezetvédelmi Osztálya a panaszos tulajdonát képező Miskolc, Szerdahelyi u. 7. sz., 21093 hrsz.-ú ingatlanon tenyésző allergén növények irtása érdekében. Az allergén növényekkel kapcsolatos helyi szabályokról szóló 20/1998. (VI.1.) sz. önkormányzati rendeletben foglaltaknak megfelelően először az ingatlan tulajdonosát, majd az általa megnevezett „bérlőt” szólítottuk fel a helyi jogszabályban megállapított kötelezettség teljesítésére. A felszólítások eredménytelensége miatt az érintettek (tulajdonos, „bérlő”) szabálysértési felelősségre vonását kezdeményeztük. Ezen eljárást – a bérleti jogviszony megszűnésével kapcsolatos rendezetlen jogi helyzetre való tekintettel – Hivatalunk Hatósági Osztálya felfüggesztette.”Az „… újabb beadvány alapján megindított eljárásban az eljáró Építési és Környezetvédelmi Osztály úgy ítélte meg, hogy a közvetlen veszélyhelyzet megszüntetése érdekében azonnali intézkedés szükséges. Tekintve, hogy a hiteles ingatlan-nyilvántartási adatok szerint az ingatlantulajdonos kiléte nem tekinthető kétségesnek (szemben a „bérlővel”, aki nyilatkozata szerint már hosszabb ideje nem bérlője az ingatlannak), ezért az ÉK: 94291/2002. számú határozatban megállapított kötelezettség alanyaként az ingatlan tulajdonosa került megnevezésre. A Hatóság álláspontja szerint a kötelezett és „bérlője” közötti évekig elhúzódó polgárjogi vita nem adhat felmentést a tulajdonosi kötelezettségek teljesítése alól. Megítélésünk szerint a veszélyhelyzet megszüntetése érdekében szükséges munkálatok elvégzésére a tulajdonos egyértelműen jogosult, az azzal összefüggésben felmerülő igazolt költségeit – indokolt esetben – a polgári peres eljárás keretében érvényesítheti. Az ÉK: 94.291/2002. sz. határozat ellen benyújtott fellebbezéssel összefüggésben álláspontunk az, hogy az eljárási törvény a fellebbezés kizárólag faxon történő benyújtásra nem ad lehetőséget, tekintve, hogy a hivatalos iratnak minősülő fellebbezés hitelességét annak sajátkezű aláírása igazolja. Napjaink technikai lehetőségei rendkívül sok visszaélésre adhatnak lehetőséget, ezért is indokoltnak ítélhető a fellebbezés „hivatalosan” történő benyújtása. (Megjegyzendő, hogy az említett fax Hivatalunk központi készülékére vélhetően technikai hibából adódóan nem érkezett meg.”
A jegyző tájékoztatása szerint panaszos „… a határozatban megállapított határidőre kötelezettségének nem tett eleget, és a Hatósághoz az előzőek szerinti hivatalos fellebbezés sem érkezett, az 1957. évi IV. törvény 82. § (1) bekezdés c pontjában foglaltaknak megfelelően az ÉK: 94.291-5/2002. sz. határozattal végrehajtási bírság kiszabására került sor. Ezen határozat ellen faxon eljuttatott fellebbezéssel élt – hivatkozással a korábbi szintén faxon eljuttatott fellebbezésére is -, melyet az előzményes iratokkal együtt az I. fokú eljárás lefolytatása céljából továbbítottunk az illetékes B-A-Z Megyei Növény- és Talajvédelmi Szolgálathoz. (A fellebbezések kapcsán II. fokú döntés ez idáig még nem született.)„
A jegyző álláspontja szerint - mivel panaszos – „… sem az alaphatározatban, sem pedig a végrehajtási bírságot kiszabó határozatban megállapított határidőre nem tett eleget kötelezettségének, a Hatóság az 1957. évi IV. törvény 82. § (1) bekezdés a) pontjában foglaltak alapján, figyelemmel a 83. § (1) bekezdésében írtakat is, a kötelezettség teljesítését leghatékonyabban biztosító végrehajtási eszköz alkalmazása mellett döntött, és a határozatban foglalt kötelezettség hatósági úton történő végrehajtását rendelte el az ÉK: 94.291-10/2002. számú határozattal. … a Hatóság által megelőlegezett költségek megfizetéséről az ÉK: 94.291-18/2002. számú határozatban rendelkezett a Hatóság.” Panaszos „… ezen határozat ellen is (konzekvensen faxon benyújtott) fellebbezéssel élt. Az eljáró hatóság e jogorvoslati kérelmet is a felettes hatósághoz továbbította.”
A jegyző közölte azt is, hogy „A Hatóság által lefolytatott eljárás lényegében és eredményében azonos értékűnek tekinthető a 2000. évi XXXV. Törvény 7. § (1) bekezdésében foglalt közérdekű védekezéssel, hiszen a konkrét ügyben is a hatóság által megelőlegezett költséggel, azonnal végrehajtható határozat alapján került sor a növényi kártevők elleni védekezésre. Az ügyben esetleges további intézkedés megtételére az említett II. fokú eljárás lezárását követően, annak figyelembevételével kerülhet sor.”
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróság 1995. december 12. napján kelt 2.P.f.21.688/1995/7. számú ítéletének indokolása szerint: „A felperes felmondására tekintettel 1991. június hó 15-ével a peres felek között a bérleti szerződés megszűnt. Erre tekintettel … az alperes a Miskolc, Szerdahelyi u. 7. szám alatti ingatlant jogcím nélkül tartja birtokában. 1991. június hó 15-től kezdődően a felperes az alperestől használati díjra tarthat igényt.”
Mint az ítélet indokolásából kitűnik, a tulajdonos panaszos (felperes) ingatlanát azért nem tudja használni, mert volt „bérlője” (alperes) az ingatlant panaszos birtokába nem adta. A Miskolc Városi Bíróság Végrehajtó Irodájának vezetője által 2002. november 21. napján kiállított igazolás szerint „… a VH.13803/1995. sz. alatti ingatlan átadása miatt folyamatban lévő ügyben az ingatlan átvétele a végrehajtást kérő részéről nem történt meg.” Panaszos úgy nyilatkozott, hogy az ingatlant csak a vonatkozó bírósági ítélet szerinti állapotban és feltételek mellett hajlandó volt bérlőjétől átvenni. Ez még nem történt mg.
A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése úgy szól, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam".
Az Alkotmány 13. § (1) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot."
Az Alkotmány 57. §-ának (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy "A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el".
Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése rögzíti, hogy "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja".
•	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 16. §-ának (1) bekezdése szerint „A közigazgatási szervhez államigazgatási ügyben kérelmet szóban vagy írásban lehet benyújtani. Jogszabály előírhatja, hogy az ügyfél a kérelmét az erre a célra rendszeresített nyomtatványon nyújtsa be.”
Az Áe. 26. §-ának (1) bekezdése úgy szól, hogy „A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.”
Az Áe. 61. §-ának rendelkezései szerint
„(1) Ha a közigazgatási szerv megállapítja, hogy a felettes szerv vagy a bíróság által még el nem bírált határozata jogszabályt sért, a határozatot módosítja vagy visszavonja.
(2) A közigazgatási szerv az ügyfél jogorvoslati kérelme esetén a határozatot akkor is módosíthatja vagy visszavonhatja, ha a jogorvoslati kérelemben foglaltakkal egyetért, feltéve, hogy az ügyben nincs ellenérdekű fél.
(3) A határozat módosítására, vagy visszavonására a közigazgatási szerv csak egy ízben, a határozat közlésétől számított egy éven belül jogosult. A szakhatóság a hozzájárulását (20. §) az ügyben eljáró közigazgatási szerv határozatának meghozataláig módosíthatja vagy vonhatja vissza.
(4) A határozat módosítását vagy visszavonását jogszabály kizárhatja, vagy külön feltételhez kötheti.
(5) A határozatot nem lehet módosítani vagy visszavonni, ha ez jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot sértene.
Az Áe. 62. §-ának (1) bekezdése rögzíti, hogy „Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.”
Az Áe. 65. §-ának (1) és (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy
„(1) A fellebbezést annál a közigazgatási szervnél kell előterjeszteni, amely a megtámadott határozatot hozta. A fellebbezésben új tények és bizonyítékok is felhozhatók.
(2) A fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési határidő leteltétől számított nyolc napon belül fel kell terjeszteni a felettes szervhez, kivéve ha a közigazgatási szerv a megtámadott határozatot visszavonja, illetőleg a fellebbezésnek megfelelően módosítja, kijavítja vagy kiegészíti.”
•	A növényvédelemről szóló 2000. évi XXXV. törvény (Tv.) 2. §-ának (1) bekezdése és annak a) pontja azt rendeli, hogy 
„(1) E törvény hatálya kiterjed arra a természetes személyre, jogi személyre, valamint jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságra, továbbá a külföldi székhelyű vállalkozások magyarországi fióktelepeire, aki (amely)
termőföld, erdő vagy egyéb növényi vegetáció számára alkalmas területtel rendelkezik, illetve azt használja, a termőföld hasznosítására kötelezett, továbbá olyan dologgal (eszközzel, berendezéssel, tárggyal) rendelkezik, illetve azt használja, amelyben növény fenntartható (a továbbiakban: földhasználó)”
A Tv. 3. §-ának 3. pontja szerint „Károsító: a növényre vagy növényi termékre káros bármely növény, állat, kórokozó vagy egyéb fertőzőképes megbetegedést okozó szervezet.”
A 4. pont úgy szól, hogy „Zárlati károsító: potenciális gazdasági jelentőségű károsító, amely a veszélyeztetett területen még nem fordul elő vagy előfordul, de nem terjedt el és hatósági határozat alapján védekezést folytatnak ellene.”
Az 5. pontja azt rendeli, hogy „Vizsgálatköteles nem zárlati károsító: olyan károsító, amely az importőr ország területén vizsgálatköteles vagy gazdasági jelentőségénél fogva jogszabály ide sorolja.”
A 12. pontja úgy szól, hogy „Megsemmisítés: a zárlat megszüntetésére - a növény, illetve növényi termék tulajdonosa, feldolgozója, felhasználója, forgalmazója teljes költségviselése terhére - hozható növény-egészségügyi intézkedés.”
A 13. pontja szerint „Kötelező védekezés: növény-egészségügyi intézkedéssel elrendelt állami, közérdekű vagy termelői védekezés.”
A Tv. 5. §-ának (1) bekezdése és a) pontja rögzíti
„(1) A földhasználó és a termelő köteles
a zárlati és a vizsgálatköteles nem zárlati károsítókat elpusztítani, azok behurcolását, meghonosodását, terjedését megakadályozni.”
A c) pont szerint „az a) pont alá nem tartozó egyéb károsítók ellen is védekezni, ha azok a szomszédos földhasználók, illetve termelők növénytermelési, növényvédelmi biztonságát, vagy az emberi egészséget bármely módon veszélyeztetik, valamint figyelembe venni az integrált növényvédelem alapelveit, továbbá a környezet és a természet védelmét.”
A Tv. 7. §-ának (1) bekezdése azt rendeli, hogy „Közérdekű védekezést kell elrendelni, ha a földhasználó, illetve a termelő védekezési kötelezettségének az azt elrendelő hatósági határozat ellenére sem tesz határidőre eleget. A közérdekű védekezést külterületen az illetékes Szolgálat, belterületen a települési, a fővárosban a kerületi önkormányzat jegyzője (a továbbiakban: jegyző) rendeli el. A közérdekű védekezést elrendelő határozat elleni fellebbezésnek a végrehajtásra halasztó hatálya nincs.”
A (3) bekezdés szerint „Az erre a célra létrehozott járványelhárítási célkeretből kell biztosítani a közérdekű védekezés végrehajtásának költségeit, amelyet a földhasználó, illetve a termelő a közérdekű védekezést elrendelő hatóság részére köteles megtéríteni, késedelmes fizetés esetén a mindenkori jegybanki alapkamat kétszeresével megnövelt összegben. A földhasználó, illetve a termelő nem fizetése esetén a közérdekű védekezés költségei adók módjára kerülnek behajtásra a minisztérium, valamint a települési önkormányzat költségvetése javára. A költségek behajtásáról az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal gondoskodik.”
A Tv. 48. § (1) bekezdése és annak f) pontja szerint
„(1) A növényvédelmi igazgatást ellátja
f) a települési önkormányzat jegyzője.”
A Tv. 57. §-a, valamint annak a) és b) pontja úgy rendelkezik, hogy 
„A jegyző
a károsítók ellen - a zárlati károsítók kivételével - belterületen az érintett földhasználót és termelőt védekezésre kötelezheti;
az a) pontban foglaltak elmulasztása esetén közérdekű védekezést rendel el.”
A Tv. 58. § (1) bekezdése azt rendeli, hogy „A növényvédelmi igazgatási eljárásokra az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit e törvényben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.”
Az (5) bekezdés szerint „Ha első fokon a jegyző jár el, akkor másodfokon a Szolgálat igazgatója az eljáró hatóság.”
A Tv. 60. § (1) bekezdése, valamint annak b) és c) pontja azt rendeli, hogy 
„(1) Növényvédelmi bírságot kell kiszabni azzal szemben, aki
b) növényvédő szerrel olyan cselekményt valósít meg, amellyel az ember és az állat egészségét vagy a környezetet, illetve a tájkép szempontjából jelentős értékű növényállományokat veszélyezteti;
c) a károsítók elleni védekezés elmulasztásával közvetlenül veszélyezteti a mezőgazdasági termelés biztonságát, vagy a károsítók járványos terjedésének teret adva a térség, illetve a termőtáj termelési biztonságát veszélyezteti, továbbá a közegészségügy védelmét szolgáló növényvédelmi intézkedéseket, illetve beavatkozásokat elmulasztja.”
A (2) bekezdés, valamint annak b) és c) pontja szerint
„Növényvédelmi bírságot lehet kiszabni azzal szemben, aki
b) a vegyszeres növényvédelmi munkavégzést akadályozza,
c) a növényvédelmi hatóságok szakigazgatási tevékenységét akadályozza, intézkedését figyelmen kívül hagyja, az állami vagy közérdekű védekezés végrehajtását akadályozza.”
A (3) bekezdés rögzíti, hogy „A bírságot a jegyző jogosult kiszabni az (1) bekezdés b), c), valamint a (2) bekezdés b), c) pontjai esetében, ha a cselekmény belterületen valósul meg.”
Az (5) bekezdés szerint „A bírság kiszabásának nincs helye, ha a cselekménynek a növényvédelmi hatóság, illetve a jegyző tudomására jutásától egy év, illetve a cselekmény elkövetésétől három év eltelt.”
A Tv. 61. § (1) bekezdése úgy szól, hogy „A bírságot a Szolgálat igazgatója, illetve a jegyző határozatban állapítja meg.”
A (2) bekezdés azt rendeli, hogy „A bírság legkisebb összege húszezer forint, legmagasabb összege egymillió forint. A bírság összegét az azt kiszabó Szolgálat, illetve a települési önkormányzat számlájára kell befizetni. A bírság meg nem fizetése esetén a kiszabott összeget késedelmi kamat terheli, amelynek mértéke a mindenkor érvényes jegybanki alapkamat kétszerese. A bírságot és késedelmi kamatot adók módjára kell behajtani, amelyről az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal gondoskodik.”

•	A növényvédelmi tevékenységről szóló 5/2001. (I.16.) FVM rendelet 37. §–a úgy rendelkezik, hogy „A növényvédelmi tevékenységre vonatkozó jogszabályok betartását az illetékes Szolgálat, illetve a települési önkormányzat jegyzője ellenőrzi. A rendelkezések be nem tartása esetén a Szolgálat, illetve a Tv. 57. §-a szerint a települési önkormányzat jegyzője intézkedést hoz, és a Tv. 60-61. §-a szerint növényvédelmi bírságot szab(hat) ki.”

A vizsgálat rögzíti, hogy az 1993. évi LIX. törvény 29. §-ának (2) bekezdés e) pontja szerint az országgyűlési biztos a bíróság hatáskörébe tartozó ügyben nem járhat el, mint ahogy a bíróság döntéseit sem vizsgálhatja felül. Az országgyűlési biztos azonban a bíróság ítéletében foglaltakra hivatkozik. 
A vizsgálat feltárta, hogy az ingatlan a szabálysértési hatóság – 201/2530. iktatószámú és 2001. augusztus 5-én kelt – határozata kiadmányozásának időpontjában és jelenleg is panaszos tulajdonában áll, de mint a bíróság hivatkozott ítéletének indoklásából kitűnik, a panaszos és a volt bérlője között a bérleti jogviszony 1991. június 15. napjával megszűnt, az ingatlant a volt bérlő jogcím nélkül tartja birtokában, ezért panaszos volt bérlőjétől használati díjra tarthat igényt, s mint a bíróság végrehajtó irodájának vezetője igazolta, 2002. november 21. napjáig a bérlő az ingatlant panaszos birtokába nem adta. Ebből az következik, hogy az ingatlan birtokosa – a bérleti jogviszony megszűnése ellenére – a panaszos volt bérlője; ezért a bérleti jogviszony megszűnése ellenére jelenleg is – nem panaszost, hanem – a panaszos volt bérlőjét kell az ingatlan használójának tekinteni. 
S mivel – a jegyző már ismertetett álláspontjától eltérően – az ingatlan használója nem panaszos, hanem az ingatlan volt bérlője – s ez volt a jogi helyzet már 2001 augusztusában is – a vizsgálat megállapítása szerint a hatóság a 2001/2530. iktatószámú határozatának kiadmányozását megelőzően az Áe. 26. §-a szerinti tényállás tisztázási kötelezettségét a Hatóság elmulasztotta. Így fordulhatott elő, hogy az ügyben a Hatóság szabálysértési eljárást indított, s az eljárást „… az ingatlant érintő jogerős bírósági eljárás befejezéséig” felfüggesztette, noha a bíróság eljárása a már idézett ítélet indokolása szerint 1995-ben jogerősen befejeződött, ennek ellenére az ügyben az eljárás jelenleg is fel van függesztve. 
A Hatóság az ÉK:94.291/2002. számú és 2002. augusztus 5-én kiadmányozott határozatot megelőző eljárás során nemcsak tényállás tisztázási kötelezettségét mulasztotta el, hanem a számára Tv.-ben kötelezően előírt eljárás mellőzésével folytatta az eljárást, s végezte az egyes eljárási cselekményeket. Ugyanis a Hatóság a tényállás tisztázási kötelezettségének elmulasztásán túl azt is mellőzte figyelembe venni, hogy a hivatkozott Tv. 2. § (1) bekezdésében megjelölt földhasználót – és nem a tulajdonost – kellett a gyomirtásra kötelezni, mint ahogy elmulasztotta a Tv. 58. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezés szerint az eljárást lefolytatni. A vizsgálat rámutat arra, hogy a Hatóságnak a Tv. 58. § (1) bekezdésében foglaltak szerint kellett volna az eljárást lefolytatni, azaz az e Tv.-ben megjelölt használót (és nem a tulajdonost) kellett volna a védekezésre kötelezni; nem teljesítés esetén pedig a kötelező védekezést elrendelni (Tv. 7. § (1) bek.) – és nem az Áe. szabályai szerinti végrehajtást kellett volna elrendelni, s nem teljesítés esetén végrehajtási bírságot kiszabni – továbbá a kötelező védekezést elrendelő határozatban foglaltak nem teljesítése esetén pedig a használót a közérdekű védekezés költségeinek megtérítésére határozatban kellett volna kötelezni. A Hatóság nem így járt el, a Tv. kötelezően alkalmazandó rendelkezései helyett az Áe. szerinti kötelezés nem teljesítése miatt helytelenül végrehajtási bírságot (20000 Ft) szabott ki, majd ezt követően a hatósági végrehajtás költségeinek (14980 Ft) megtérítésére kötelezte a tulajdonost, szintén helytelenül az ingatlan használója helyett. 
A jegyző álláspontjától – mely szerint „A Hatóság által lefolytatott eljárás lényegében és eredményében azonos értékűnek tekinthető a Tv. 7. § (1) bekezdésében foglalt közérdekű védekezéssel …”– álláspontom alapvetően eltérő. Véleményem szerint a Tv. rendelkezései a Hatóságot nem jogosították fel az Áe. szerinti végrehajtási bírság panaszos terhére való kiszabására, mint ahogy arra sem, hogy a gyomirtásra azt az ingatlantulajdonost kötelezze, akinek ingatlan tulajdonát az irányadó időpontban más személy – akár jogellenesen is – használja. 
A vizsgálat megállapította, hogy a Hatóságnak az ügyben a már említett jogszabályok rendelkezései figyelmen kívül hagyásával hozott valamennyi határozatában foglalt döntése a már említettek miatt jogszabálysértő. 
A vizsgálat feltárta azt is, hogy a Hatóság ÉK:94.291/2002. iktatószámú és 2002. augusztus 5-én kelt határozata ellen panaszos által faxon továbbított fellebbezés – az adási nyugta tanúsága szerint – a törvényes határidőben (2001. augusztus 21-én 14,39 órakor) a Hatóság 46-347-807 kapcsolási számú készülékére megtörtént. Ennek ellenére a fellebbezésnek – az elbírálásra jogosult szervhez történő – továbbítása elmaradt, mint ahogy az ügyben keletkezett több határozat felterjesztésére is (EK:94.291-5/2002; EK:94.291-7/2002.) az Áe. 65. § (2) bekezdésében írt határidő túllépésével került sor. 
A vizsgálat rögzíti, hogy – a jegyző álláspontjától eltérően – panaszos az ügyében hozott több határozat (nemcsak az EK:94.291/2002. számú határozat elleni) elleni fellebbezést is jogosult volt faxon továbbítani az elsőfokú határozatot hozó hatósághoz az Áe. 16. §-ának (1) bekezdésében foglaltak szerint. Ugyanis a fellebbezés nincs formához kötve, alakilag kötetlen, azt akár szóban is elő lehet terjeszteni. Az adott esetben a fellebbezés faxon való előterjesztését sem az Áe., sem a Tv. szabályai nem tiltják. 
A Hatóság, eljárása során a tényállás tisztázási kötelezettségének elmulasztásával, eljárásának kiszámíthatatlanságával, a törvény rendelkezéseit figyelmen kívül hagyó eljárásának folytatásával, jogszabály által meg nem engedett bírság kiszabásával és költségek megfizetésére való kötelezéssel, a jogorvoslati jog gyakorlásának korlátozásával visszásságot idézett elő. Ezáltal sérült a panaszos jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való joga, a tulajdonhoz való joga, a jogorvoslathoz való joga, s a tisztességes eljáráshoz való joga is. Arra is tekintettel, hogy a jegyző tájékoztatása szerint az ügyben másodfokon döntés nem született, az említett alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében a következő kezdeményezést fogalmazom meg:
Kezdeményezés:
Kezdeményezem Miskolc Város Önkormányzata jegyzőjénél a panaszos 2001/2530. iktatószámú ügyében az eljárás jogszabályszerű folytatását, továbbá panaszos ügyében hozott ÉK:94.291/2002. számú, valamint az ügyben ezt követően hozott valamennyi határozat haladéktalan visszavonását és az eljárás jogszabályszerű folytatását.
Felkérem Jegyző urat, hogy kezdeményezésem tekintetében kialakított érdemi álláspontjáról, megtett intézkedéséről – kezdeményezésem kézhezvételétől számított 30 napon belül – írásban tájékoztatni szíveskedjék. 
Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, valamint kezdeményezésem címzettjét is tájékoztattam. 

Budapest, 2003. február 27

Lenkovics Barnabás