Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc

J E L E N T É S
az OBH 3411/2002. számú ügyhöz

Az eljárás megindítása

Az országgyűlési biztoshoz intézett beadványában panaszos a Központi Kárrendezési Iroda (KKI) Kárpótlási Főosztályának - nyugdíjfelemelési ügyében folytatott - eljárását sérelmezte. 

A panaszbeadvány alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.), valamint a jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el.

Tájékoztatás és iratok rendelkezésre bocsátása céljából az Országgyűlési Biztosok Hivatalának vezetője megkereste a KKI főigazgatóját.

Megállapított tényállás

A KKI főigazgatójának írásos tájékoztatása és a hozzá csatolt közigazgatási iratokban foglaltak alapján megállapítható, hogy panaszos a KKI jogelődjétől - az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivataltól (OKKH) - az 1992. szeptember 5. napján kelt beadványában nyugati hadifogságban töltött idejére tekintettel nyugdíjának rendezését kérte. Panaszos a benyújtott adatkérő lapon úgy nyilatkozott, hogy Németország területén (Kruman) 1944. szeptember 17-től 1946. június 27. napjáig amerikai fennhatóság alatt hadifogolyként volt fogvatartva. 

Panaszos 1992. október 1-jén kitöltött újabb adatkérő lapjához csatolta Nagykőrös Város Önkormányzata Polgármesteri Hivatala jegyzője előtt, két tanú által tett nyilatkozatot. Panaszos hadifogságban tartásának helyére és idejére vonatkozó tanúnyilatkozatok azonosak panaszos 1992. szeptember 5. napján kelt adatkérő lapján feltüntetettekkel. 

Az OKKH vizsgálata megállapította, hogy a panaszos által megnevezett tanúk  fogvatartásának helye (Pocking) panaszosétól eltérő volt. A tanúk hivatalos irattal, illetve közvetlen bizonyítékokkal rendelkeztek fogságban tartásuk kezdetére (1945. V. 1., illetve 1945. V. 8.) illetve hazaérkezésük időpontjára nézve (1945. X. 20., illetve 1945. X. 22.), s közülük csak egyik részére volt megállapítható nyugdíjának felemelése, mivelhogy fogvatartásának ideje a jogszabályban megjelölt időpontot követően és ténylegesen is a jogszabályban előírt 6 hónapot meghaladta. 

Panaszos 1992. szeptember 15-én újabb beadványában a nyugdíjrendezés helyett kárpótlási jegyben való kárpótlás megállapítását kérte. 1992. szeptember 2-án OKKH arról tájékoztatta panaszost, hogy nyugdíjrendezés helyett kárpótlás megállapítására nincs jogi lehetőség, mert a nyugati hadifoglyok kárpótlására az 1992. évi XXXII. törvény hatálya nem terjed ki. E tájékoztatással egyidejűleg OKKH panaszostól azt is kérte, hogy szabadságelvonásának tényét, helyét okirattal igazolja, mert a már hivatkozott saját, illetve az említett tanúk nyilatkozata panaszos fogságba esésének időpontját illetően is eltér attól a történelmi ténytől, hogy az amerikai hadsereg a panaszos által megjelölt települést (Kruman) 1945. IV. 15-én foglalta el.

A Magyar Honvédség Központi Irattárától (Irattár) panaszos által beszerzett 411/3139/BÁ. Ny.t.számú és az OKKH-hoz 1992. december 16-án érkezett - igazolás szerint panaszos "1945. I. 1-től - 1945. IX. 1. közt amerikai hadifogoly volt".

Mivel a hadifogságban töltött idő kezdetére és megszűnésének időpontjára vonatkozó panaszosi, illetve tanúnyilatkozatok eltértek a már hivatkozott irattár által igazolttól, és az említettek is eltértek a településnek az amerikai hadsereg által történő elfoglalása időpontjától, az OKKH a hadifogság kezdetének a település amerikaiak által történő elfoglalásának időpontját tekintette (1945. IV. 15.). Mivel ettől az időponttól 1945. IX. 1-jéig (az irattár által igazolt időpontig) nem telt el a jogszabályban rögzített több mint 6 hónap, ezért OKKH a kérelmet 1993. XII. 2. napján kelt 416113/5/1992. számú határozatával elutasította. 

Panaszos az elutasító határozatot a törvényes határidőben (1993. XII. 22. napján kelt) az OKKH-hoz benyújtott keresettel támadta meg, mely keresetet azonban 8 napon belül az OKKH az illetékes bírósághoz nem továbbította. 

A kereseti kérelmet - annak az OKKH-hoz való benyújtását követő - több mint 8 év elteltével a KKI csak azt követően továbbította a bírósághoz, hogy a KKI főigazgatóját az Országgyűlési Biztosok Hivatalának vezetője az ügyben 2002. VII. 22. napján megkereste, bár a panaszos beadványa intézését 2002. évben is többször sérelmezte, mely sérelmekre panaszosnak a KKI Kárpótlási Főosztálya 2002. április 29-én és 2002. május 20-án is reagált anélkül, hogy a KKI az OKKH által is a törvényes határidőben továbbítani elmulasztott jogorvoslati kérelem illetékes bíróság elé terjesztése iránt intézkedett volna.

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

Az Alkotmány 2. §-ának (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam".

Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja".

A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 330. § (1) bekezdése azt rendeli, hogy "A keresetlevelet az első fokú közigazgatási határozatot hozó szervnél vagy az illetékes bíróságnál a felülvizsgálni kért határozat közlésétől számított harminc napon belül kell benyújtani. Az első fokú közigazgatási szerv a keresetlevelet - az ügy irataival együtt - nyolc napon belül köteles a bírósághoz továbbítani."

A volt nyugati hadifoglyok hitelutalványaival kapcsolatos pénzkövetelésekről és nyugdíjuk kiegészítéséről szóló 51/1992. (III.18.) Korm. rendelet (R1) 1. §-ának (1) bekezdése úgy szól, hogy "Az a volt nyugati hadifogoly (a továbbiakban: hadifogoly), aki a hadifogságban végzett munkájának ellenértékeként kapott devizakövetelésre vonatkozó hitelutalványt (a továbbiakban: utalvány) a külföldi fizetési eszközök és követelések, a külföldi értékpapírok és az arany forgalmának, valamint a fizetési eszközök kivitelének újabb szabályozása tárgyában kiadott 8400/1946. (VII. 28.) ME rendelet alapján a rendeletben megjelölt pénzintézetnél vagy annak jogutódjánál letétbe helyezte, vagy az utalványt a birtokában tartja, választása szerint:
az utalvány ellenértékének a kifizetését, vagy
a letéti követeléséről való lemondása ellenében a 4. §-ban foglaltak alkalmazását kérheti.

Az R1 4. §-ának (1) bekezdése rögzíti "Annak a hadifogolynak, aki devizakövetelésre szóló hitelutalvánnyal nem rendelkezett vagy annak meglétét nem tudja bizonyítani, a nyugellátását, baleseti nyugellátását (kivéve a baleseti járadékot, hacsak a nyugdíjkorhatárt betöltött személy más ellátással nem rendelkezik), továbbá a nyugdíjfolyósító szerv által folyósított nyugdíjszerű rendszeres szociális ellátását az 1945 és 1963 között törvénysértő módon elítéltek, az 1956-os forradalommal és szabadságharccal összefüggésben elítéltek, valamint a korábbi nyugdíjcsökkenés megszüntetéséről, továbbá az egyes személyes szabadságot korlátozó intézkedések hatálya alatt állt személyek társadalombiztosítási és munkajogi helyzetének rendezéséről szóló 93/1990. (XI. 21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.) 1. §-ában foglaltak megfelelő alkalmazásával fel kell emelni.

A (2) bekezdés szerint "E rendelet alkalmazásában nyugati hadifogoly, aki nem szovjet vagy jugoszláv katonai parancsnokság alárendeltségébe tartozó hadifogolytáborban volt."

A (3) bekezdés azt rendeli, hogy "Az emelés összegének szempontjából az 1944. október 1-je után hadifogságban töltött idő hat hónapot meghaladó idejét kell figyelembe venni."

A (4) bekezdés úgy szól, hogy "Az e rendelettel nem szabályozott kérdésekben a R.-ben foglaltakat kell megfelelően alkalmazni."

Az R. 2. § (1) bekezdése szerint "A szabadságvesztés, illetve a szabadságkorlátozás egy évet (365 naptári napot) meg nem haladó időtartamára járó emelés összege 500 forint."

A vizsgálat feltárta, hogy a volt nyugati hadifogoly (amerikai) panaszos nyugdíjának rendezését (felemelését) kérte arra hivatkozással, hogy 1944. IX. 17. napjától 1946. VI. 22. napjáig amerikai hadifogoly volt, majd a hadifogságban töltött ideje alapján a neki járó nyugdíjemelés helyett "kárpótlási jegyben fizetendő kárpótlás megállapítását" igényelte. 

OKKH tájékoztatta panaszost arról, hogy a nyugati hadifogoly részére az 1992. évi XXXII. törvény kárpótlás megállapítását nem teszi lehetővé, s hogy az R1. a nyugati hadifogoly kérelmező nyugdíjának felemelését akkor rendeli, ha a kérelmező 1944. október 1. napját követően több mint 6 hónapon át hadifogolyként való fogvatartását igazolja, s kérte panaszost fogvatartása helyének és időpontjának igazolására szolgáló iratok előterjesztésére is. 

Panaszos által csatolt igazolások, s tanúnyilatkozatok alapján az OKKH nem látta bizonyítottnak, hogy panaszos a németországi (Kruman) településen 1944. szeptember 17. napjától 1946. június 27. napjáig amerikai hadifogoly lett volna, mivelhogy az OKKH szerint az említett település - panaszos állításától eltérően - 1945. április 15-én került amerikai fennhatóság alá, így panaszos amerikai hadifogságának kezdő időpontja 1945. április 15. napja, s a hadifogság megszűnésének napja irattár igazolása szerint 1945. szeptember 1. Mivel panaszos - az OKKH szerint - 1945. április 15-től 1945. szeptember 1. napjáig volt amerikai hadifogolynak tekinthető, mely időtartam kevesebb mint 6 hónap, ezért részére nyugdíjfelemelésére irányuló kérelmet határozattal elutasította, mert a hivatkozott R1. 4. § 3) bekezdése szerint "Az emelés összegének szempontjából az 1944. október 1-je után hadifogságban töltött idő 6 hónapot meghaladó idejét kell figyelembe venni". 

Panaszos az OKKH elutasító határozatát az 1993. december 22-én kelt és az OKKH-hoz a törvényes határidőben benyújtott kereseti kérelemmel támadta meg. A kereseti kérelmet azonban - az 1952. évi III. törvény 330. § (1) bekezdésében foglalt 8 napon belül - az OKKH nem továbbította az illetékes bírósághoz. A kereseti kérelmet - annak benyújtását követő több mint 8 év elteltével (!) a KKI továbbította a bírósághoz 2002 augusztusában, az Országgyűlési Biztosok Hivatala vezetőjének 2002. VII. 22. napján kelt megkeresését követően annak ellenére, hogy panaszos ügyének intézését 2002. évben többször is sérelmezte a KKI Kárpótlási Főosztályánál. 

A vizsgálat megállapította, hogy a KKI a kereseti kérelmet a bírósághoz az ügy elintézésére nyitva álló határidő lényeges túllépésével továbbította, s ezáltal mulasztást követett el. A mulasztás sérti panaszos jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jogát, mivelhogy az eljárás kiszámíthatatlanná vált. Ugyanakkor ez az eljárás sérti panaszos jogorvoslathoz való jogát is azáltal, hogy panaszos jogorvoslati joga érvényesülésének lehetőségét több mint 8 éven át korlátozta, mely az említett alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot idézett elő. 

Arra is tekintettel, hogy vizsgálatom lezárásának időpontját megelőzően a KKI a kereseti kérelmet már továbbította az illetékes bírósághoz, ajánlást nem teszek. 

Kezdeményezés

A KKI főigazgatójánál olyan intézkedés megtételét kezdeményezem, amely alkalmas arra, hogy a jövőben a vizsgált üggyel azonos eset ne forduljon elő. 

Felkérem Főigazgató urat, hogy kezdeményezésem tekintetében kialakított érdemi álláspontjáról, tett vagy tervezett intézkedéséről - kezdeményezésem kézhezvételétől számított 30 napon belül - írásban tájékoztatni szíveskedjék.

Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, valamint a KKI főigazgatóját is tájékoztattam. 

B u d a p e s t , 2002. november "      "

                                                                                                           Lenkovics Barnabás