OBH 3339/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos az országgyűlési biztos hivatala panaszirodáján jegyzőkönyvbe mondott beadványában előadta, hogy unokája gyámjával 2001. december 19-én Budaörs Város Gyámhivatalánál (a továbbiakban: gyámhivatal) egyezséget kötött a gyermekkel való folyamatos és időszakos kapcsolattartás ügyében. Az egyezséget a gyámhivatal jóváhagyta, a panaszos azonban beadványának benyújtása ideéig (2002. július) nem találkozott unokájával. 
A beadvánnyal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam.
Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van - a gyermek nagykorú testvére, szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a szülő és más kapcsolattartásra jogosult a folyamatos és az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról és időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről és módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásáról, valamint - szükség szerint - egyéb formáiról megegyezhetnek.
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
(2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza.
(3) A gyámhivatal által kiszabott végrehajtási bírság adók módjára történő behajtásáról a kötelezett lakóhelye szerinti illetékes jegyző gondoskodik, aki ennek megtörténtéről értesíti az illetékes gyámhivatalt
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
81. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére (ingatlan birtokba adására, lakás kiürítésére stb.) vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban: meghatározott cselekményre) irányul, a végrehajtást az a legalsóbb fokú közigazgatási szerv foganatosítja, amelynek illetékességi területén a kötelezett lakása vagy székhelye, illetőleg az ingatlan van. Ha nem a végrehajtást elrendelő közigazgatási szerv jogosult a foganatosításra, e célból az illetékes szervet kell megkeresni.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így… c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet; d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt; a rendőrség a reá vonatkozó jogszabályokban megállapított kényszerítő intézkedéseket (eszközöket) alkalmazhatja.
A tényállás és a vizsgálat megállapításai
A panaszos unokájának édesanyja (a panaszos lánya) meghalt. A gyermek édesapját Németországban vizsgálati fogságba helyezték, így a gyermek szülői felügyelet nélkül maradt, számára gyámot kellett rendelni.
A panaszos és felesége idős korúk és egészségi állapotuk miatt nem vállalhatták ötéves gyermeket nevelését, a családon belül sem találtak a gyámi tisztségre alkalmas és azt vállaló személyt. Mindezek miatt a gyámhivatal az apa által megnevezett férfit rendelte a gyermek gyámjául.
2001. december 19-én a panaszos és felesége, továbbá a gyermek gyámjának jogi képviselője egyezséget kötöttek a folyamatos és az időszakos nagyszülői kapcsolattartás kérdésében. Az egyezséget a gyámhivatal jóváhagyta, az 2002. január 4-én jogerőre emelkedett.
A panaszost a gyermek gyámjának jogi képviselője március 4-én levélben értesítette arról, hogy a gyermek – gyámja engedélyével – Németországba utazott. A tájékoztató levél szerint a gyermek három hónapig lesz távol. Az ügyvéd arra kérte a panaszost, hogy a gyermek láthatása ügyében ne a gyámhivatalt, hanem közvetlenül a gyámot keressék meg, a korábbi meghiúsult kapcsolattartásáért pedig elnézést kért.
Augusztus 21-én a gyermek gyámja jogi képviselőjével együtt megjelent a gyámhivatalnál. A gyám jegyzőkönyvbe mondta, hogy a kisfiú 2002-ben kétszer három hónapig volt Németországban, ahol volt nevelőszüleinél tartózkodott. Kapcsolatot – amit a pszichológus is javasolt – csak így tudott tartani előzetes fogvatartásban lévő édesapjával. A gyám elmondta, hogy a gyermek augusztusban érkezik Magyarországra, a szeptember hónap végén esedékes nagyszülői kapcsolattartásnak nem látta akadályát. A jogi képviselő azt ígérte, hogy a gyermek hazaérkezéséről tájékoztatni fogja a nagyszülőket.
A panaszos november 12-én az elmaradt nagyszülői kapcsolattartások miatt végrehajtási kérelmet terjesztett elő. A gyámhivatal vezetője folyó év január 15-én kelt levelében arról tájékoztatott, hogy a kérelem elbírálására addig nem került sor. A mulasztás okát abban jelölte meg, hogy a korábbi gyámhivatal vezető halála, továbbá az ügyintéző kilépése miatt az ügyiratok feltorlódtak. A panaszossal telefonon beszélt, abban állapodtak meg, hogy – a panaszos feleségének kórházi kezelése miatt – a kapcsolattartás végrehajtása érdekében a gyámhivatal február 15-ére tűzi ki a tárgyalást.
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a nagyszülői kapcsolattartás végrehajtása ügyében az államigazgatási eljárás 2002. november 12-én indult. A panaszos ugyanis ekkor kérte a gyámhivataltól a jóváhagyott egyezség szerinti kapcsolattartás végrehajtását, ennek hiányában a gyámhivatal nem járhatott el. A fent részletezett okok miatt azonban a gyámhivatal a számára előírt ügyintézési határidőben nem járt el, azt nem hosszabbította meg. A mulasztás okát a hivatal vezetője megindokolta. A haláleset és az ügyintézői létszám csökkenése miatt feltorlódott ügyiratszám sajnálatos, emberileg érthető, de az államigazgatási szerv törvényben előírt ügyintézési határidején nem változtat, mindez az ügyfélnek hátrányt nem okozhat.
Megállapítom, hogy az ügyintézés késedelmes megkezdésével a gyámhivatal a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő joggal összefüggő visszásságot okozott.
Tekintettel arra, hogy a késedelem nem volt jelentős kezdeményezést nem teszek, de felhívom a gyámhivatal vezetőjének figyelmét, arra hogy a jövőben fokozottan ügyeljen az ügyfelek kérelmeinek határidőben való elbírálására.    

Budapest, 2003. február 7.

Takács Albert