Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
az OBH-3286/2002. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Bódis Cecília

Az eljárás megindítása 

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához 2002 júliusában intézett beadványában azt sérelmezte, hogy a Hírközlési Felügyelet hónapokig nem válaszolta meg a beadványát, illetve ügyének állásáról semmiféle tájékoztatást nem adott. 

Az ügyben felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelme, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazásom alapján vizsgálatot indítottam.

A beadványt adatvédelmi vonatkozásában áttettem az adatvédelmi biztoshoz, a panasz  válasz nélkül hagyásának indokairól pedig az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján, - mely szerint az országgyűlési biztos bármely hatóságtól az általa lefolytatott eljárással, illetve az eljárás elmulasztásával kapcsolatban adatokat és felvilágosítást kérhet, továbbá a keletkezett iratokba betekinthet, annak megküldését, illetőleg, ha ez nem lehetséges róluk másolat készítését kérheti - tájékoztatást kértem a Hírközlési Felügyelet elnökétől. 

A megállapított tényállás 

A panaszos 2001. október 29-én fordult beadvánnyal - az időközben szervezetileg átalakult - Hírközlési Főfelügyelethez. Azt panaszolta, hogy mobiltelefon vásárlásakor a Pannon GSM Rt. értékesítő munkatársa megkérdezése és engedélye nélkül lefénymásolta a személyi igazolványát és ezt a gyakorlatot folytatta más vásárlók személyi igazolványával is. 
A panaszos beadványát az akkori Főfelügyelet jogi igazgatósága megvizsgálta és november 27-én áttette az illetékességgel rendelkező hatósághoz, a Budapesti Hírközlési Felügyelethez, melyhez csatolta az üggyel kapcsolatos állásfoglalását is. A jogi igazgatóság egyidejűleg állásfoglalást kért az adatvédelmi biztostól. 
A Budapesti Hírközlési Felügyelet decemberben hatósági felügyeleti eljárást indított, melyet hivatalból kiterjesztett az összes mobiltelefon szolgáltatóra. 
Az adatvédelmi biztos 2002. január elején megküldte állásfoglalását, mely kifejezetten megerősítette a hatóság álláspontját. 2002-től a hírközlésről szóló 2001. évi XL. törvény és végrehajtási rendeletei hatálybalépése (2001. december) alapján lezajlott szervezeti átalakulás folytán a továbbiakban a Hírközlési Területi Hivatal Budapesti Iroda (korábbi Budapesti Hírközlési Felügyelet) járt el az ügyben. 
A Hírközlési Felügyelet elnöke arról tájékoztatott, hogy a hatósági felügyeleti eljárást lassította az említett átalakulás, szervezeti és ezzel összefüggő hatásköri változás, illetve az a tény, hogy az adatkezelési probléma széleskörű előfordulása miatt a piacfelügyeleti eljárást mindhárom mobil szolgáltatóra kiterjedően folytatták le. 
Az átfogó piacfelügyeleti eljárás 2002 áprilisában zárult le és különböző egyeztetések befejeztével a Budapesti Iroda 2002. június 24-én hozott határozatot, melyről 2002. július 4-én értesítette a panaszost a jogerős határozat megküldésével. 
Bár a vizsgált probléma - azaz a panasz válasz nélkül hagyása - szempontjából nem lényeges, de a teljesség kedvéért ismertetem az adatvédelmi biztos állásfoglalásának megfelelő érdemi határozat lényegét. 
Személyes adatok kezelésére a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló 1992. évi LXIII. törvény alapján csak akkor van lehetőség, ha ahhoz az érintett hozzájárul, vagy azt törvény elrendeli. A szerződések megkötésekor az ügyfelek személyazonosságának megállapítása céljából csak és kizárólag az érintett előzetes, egyértelmű és kifejezett hozzájárulása esetén készíthetnek és tárolhatnak fénymásolatot az okmányokról. A mobilszolgáltatók adatkezelése esetében azonban az ügyfél hozzájárulása nem lehet a szerződéskötés feltétele. 

Az ügy jogszabályi háttere 

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (a továbbiakban: Áe.)
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
(2) Ha a közigazgatási szerv a felettes szervének utasítására nyolc napon belül nem hoz érdemi határozatot - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével -, a felettes szerv az ügyfél kérelmére az ügyet magához vonja. A felettes szerv az ügyben első fokon jár el, vagy az elsőfokú eljárásra a mulasztóval azonos hatáskörű közigazgatási szervet - azzal egyetértésben - jelöl ki. A kijelölt közigazgatási szerv - ha jogszabály másként nem rendelkezik - harminc napon belül érdemi határozatot hozni köteles.
7. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.

2001. évi XL. törvény a hírközlésről
248/2001. (XII. 18.) Korm. rendelet a Hírközlési Felügyeletről és a Hírközlési Felügyelet szervei által kiszabható bírságokról
24/2001. (XII. 22.) MeHVM rendelet a hírközlési hatóság piacfelügyeleti tevékenységéről és a piacfelügyeleti díj mértékéről

Az érintett alkotmányos jogok 

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 

A vizsgálat megállapításai 

Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában a következőképpen érvelt: 
"Az Áe. 15. §-a fő szabályként azt írja elő, hogy az államigazgatási szervnek vagy államigazgatási ügy intézésére feljogosított más szervnek az érdemi határozatát "a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül" meg kell hoznia. (...) 
2. A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás - adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. Az érdemi közigazgatási határozat meghozatalára az általános és a különös államigazgatási eljárási törvények - a polgári perrendtartástól eltérőn - különféle határidőket írnak elő. Az Áe. 15. §-ának (1) bekezdése pl. az első fokú érdemi határozat meghozatalára nézve általános szabályként harminc napos határidőt állapít meg, s e határidő - az Áe. 60. §-ára figyelemmel - irányadó a fellebbezés elbírálására is. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket. Az ügyfél ugyanis nem építkezhet, nem vállalkozhat, kereskedelmi tevékenységet nem végezhet, gépjárművet nem vezethet (a felsorolást hosszan lehetne még folytatni) hatósági engedély nélkül. A kérelmező kénytelen tehát - beadványa jogszerű elbírálása érdekében - a hatósághoz fordulni. Az eljárásban az ügyfél nincs mellérendeltségi pozícióban a közhatalmat gyakorló közigazgatási szervvel, s csupán annyi eljárási joga van, amennyit számára az eljárási jogszabályok kifejezetten biztosítanak. A hivatalból indult eljárások többsége is kihat számos állampolgárra...." 

A Hírközlési Felügyelet Budapesti Irodája illetve a Hírközlési Felügyelet korábbi szervezeti egysége mulasztást követett el, amikor nem értesítette a panaszost az áttételről, az eljárás menetéről, a hivatalbóli kiterjesztéséről és csak rendkívül hosszú idő elteltével, a megszületett érdemi határozat megküldésével tudatta az ügyfelével az ügy lezárását, ezáltal alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott. 
A fentiek alapján megállapítom, hogy a Hírközlési Felügyelet azzal, hogy több, mint 7 hónap után hozott határozatot és időközben semmilyen módon nem is tájékoztatta a panaszost ügyéről, visszásságot okozott a jogállamiság alkotmányos elvével összefüggő tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatosan. 

A Felügyelet Elnöke a mulasztást megállapította, annak indokairól részletes tájékoztatást adott, valamint szándékát fejezte ki arra nézve, hogy a jövőben hatékonyabban kívánja ellenőrizni a hatósági eljárás menetét, a mulasztásért felelős köztisztviselőkkel szemben pedig megteszi a szükséges intézkedéseket, ezért a visszássággal összefüggésben ajánlást nem teszek, csupán szeretném felhívni a figyelmét az ügyfelek tájékoztatásának és az eljárási határidők betartásának fontosságára. 

Budapest, 2002. szeptember 11.

Lenkovics Barnabás