OBH 3189/2002 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó
Az eljárás megindulása:
Panaszos több iskolás gyermek szüleinek képviseletében fordult hivatalomhoz. Beadványában leírta, hogy a gyermekeket, mialatt osztálykiránduláson voltak, a Szegedi Városi Rendőrkapitányság járőrei előállították, majd közúti veszélyeztetés gyanúja miatt kihallgatták. Panaszos sérelmezte, hogy a gyermekek előállítására tanári kíséret és a törvényes képviselők értesítése nélkül került sor, továbbá a kihallgatásról készült jegyzőkönyvből másolatot nem kaptak. Panaszos a gyermekeket kísérő osztályfőnök eljárását is sérelmesnek tartotta, mivel a gyermekeket felügyelet nélkül hagyta, és a kihallgatásuknál sem volt jelen. A szülők - köztük panaszos is - kérték az iskola igazgatóját, vizsgálja ki, terheli-e felelősség az osztályfőnököt az esettel kapcsolatban, de kérelmükre választ nem kaptak.
A beadványban foglaltak felvetették a jogállamiság és az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében foglalt emberi méltósághoz, az 55. § (1) bekezdésében foglalt személyi szabadsághoz való jog és 67. § (1) bekezdésében foglalt gyermeki jogok sérelmének gyanúját, ezért vizsgálatot indítottam, és megkerestem az Országos Rendőr-főkapitányságot, valamint a Csongrád Megyei Főügyészséget.
A megállapított tényállás:
Panaszos és az általa képviselt szülők gyermekei, a Herman Ottó Nyelvtagozatos Általános Iskola 7. osztályos tanulói 2002. június 11-én osztály-kiránduláson vettek részt. Az osztály-kirándulás egyik programja a szegedi Móra Ferenc Múzeum megtekintése volt. A kísérő tanárok engedték, hogy a gyermekek a múzeumot kötetlenül nézzék meg. Azok a gyermekek, akik a múzeumlátogatást befejezték, megegyezés szerint, a múzeum előtti téren várták be társaikat. A látogatást befejező gyermekek egy része, míg a többiek a múzeumban voltak, lement a Tisza partra, és kavicsokat kezdett dobálni a vízbe. A „kacsázás” után visszamentek a múzeum előtti térre, ahonnan folytatták a dobálást, a cél továbbra is a víz volt. Időközben a rakparton elhaladt egy piros színű, Suzuki Swift típusú személygépkocsi, melynek vezetője látva a kavicsdobálást megállt, majd kiszállt és felment a múzeum előtti térre a gyermekekhez. Elmondta, hogy gépkocsijának szélvédőjén sérülés keletkezett, ami a kavicsdobálás következménye. A gépkocsi tulajdonosa a gyermekek felelősségre vonását és a kár megtérítését követelve kihívta a rendőrséget. A helyszínre érkező járőrök két gyermeket, majd két órával később másik három társukat közúti közlekedés biztonsága elleni bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt a Szegedi Rendőrkapitányságra állítottak elő. Az előállítást követően a gyermekeket kihallgatták. Az előállítás időtartama két gyermek esetében 1 óra, míg a másik három gyermek esetében 45 perc volt. A korábban előállítottak azonban kénytelenek voltak társaikat a rendőrségen megvárni, így összesen 3 órán át tartózkodtak a kapitányság épületében. A rendőri intézkedésről szóló jelentés szerint az első két gyermekeket nevelő tanárukkal együtt, míg a másik hármat tanári kíséret nélkül állították elő. A kihallgatásról készült jegyzőkönyv tanúsága szerint a nevelő tanár valamennyi gyermek kihallgatásánál jelen volt.  A kihallgatásokat követően a Szegedi Rendőrkapitányság nyomozást indított az egyik gyermek ellen, akiről a vallomások alapján feltehető volt, hogy ő dobta el a személygépkocsiban kárt okozó követ. A rendőrhatóság végül a nyomozást 2002. július 18-án büntethetőséget kizáró okra, gyermekkorra hivatkozással megszüntette. A határozat ellen a gyermek édesapja panasszal élt. Panaszában sérelmezte, hogy a nyomozó hatóság nem tisztázta megfelelően a tényállást, és alaptalanul gyanúsítja gyermekét a bűncselekmény elkövetésével, valamint kihallgatásának megkezdésekor a gyermeket jogairól nem tájékoztatták, ezen felül a jegyzőkönyvről hiteles másolatot sem a gyermek, sem ő nem kapott. A panasznak a Csongrád Megyei Főügyészség helyt adott, és a nyomozó hatóság határozatát megváltoztatta oly módon, hogy a megszüntetés okaként az elkövető kilétének meg nem állapíthatóságát tüntette fel, egyúttal kijelentette, hogy a gyermekek előállítása törvénysértő volt. A jegyzőkönyvről az érintett szülő végül kapott a rendőrségtől másolatot, de annak csak egy részéről, mivel az általa lerótt illeték a teljes másolat elkészítésének költségeit nem fedezte.
Megkeresésemre az Országos Rendőrfőkapitány arról tájékoztatott, hogy nem ért egyet a Csongrád Megyei Főügyészség megállapításával, álláspontja szerint a gyermekek előállítása és kihallgatása törvényes volt, ezért a főügyészségi állásfoglalás felülvizsgálatát kérte a Legfőbb Ügyészségtől. A Legfőbb Ügyészség a kérelemre válaszolva arról tájékoztatta az Országos Rendőrfőkapitányt, hogy a Főügyészségi állásfoglalás felülvizsgálatára nincs mód, mivel az a Legfőbb Ügyészség által 2000. március 30-án kiadott, Ig.212/2000.Legf.Ü. számú intézkedésen alapul.
	A rendelkezésemre álló adatok szerint az iskola igazgatója az osztályfőnök által esetlegesen elkövetett mulasztás tekintetében vizsgálatot nem folytatott le.
Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:
•	Alkotmány
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (továbbiakban: Be)
•	A büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény
•	A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
•	A Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995.(III.1.)BM rendelet
•	A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (továbbiakban: Btk.)
•	A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (továbbiakban: Közokt. tv)
A vizsgálat megállapításai:
	A Btk. 22. § a./ pontja büntethetőséget kizáró okként jelöli meg a gyermekkort. Gyermekkorúnak minősül az, aki tizennegyedik életévét még nem töltötte be. A gyermekkor, mint büntethetőséget kizáró ok abban is különbözik a többi kizáró októl, hogy bizonyíthatósága, megállapíthatósága sokkal egyszerűbb, speciális eljárást nem igényel. A Be 13. §-a szerint nem lehet büntetőeljárást indítani, ha büntethetőséget kizáró ok áll fenn. A helyszínre érkező járőrök a gyermekek helyszíni meghallgatása, személyi adatainak rögzítése, majd azok telefonon történt ellenőrzése után meggyőződhettek arról, hogy a Suzuki tulajdonosa által elkövetőként megjelölt személyek gyermekkorúak, ebből adódóan a velük szemben foganatosított további intézkedéseknek (előállítás, kihallgatás) nem volt jogalapja. Egyetértek tehát a Csongrád Megyei Főügyészség azon álláspontjával, hogy a gyermekek előállítása és kihallgatása nem volt törvényes. A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (továbbiakban: Rtv.) és a Rendőrség Szolgálai Szabályzatáról szóló 3/1995.(III.1.) BM rendelet együttes, valamint nyelvtani értelmezése szerint gyermekkorú személy előállítására akkor kerülhet sor, ha engedély nélkül kivonta magát a szülői felügyelet vagy a gyámság, illetve az intézeti nevelés hatálya alól. Bűncselekmény elkövetésével gyanúsítás címén gyermekkorú nem állítható elő, hiszen büntetőjogilag (a jogrendszer ultima rationak minősülő szankciójával) nem vonható felelősségre. Más kérdés, hogy a gyermek által okozott kár megtérítésére a gyermek törvényes képviselője a polgári jog eszközeivel kötelezhető.
	A jogszabályi előírásokkal ellentétben a Szegedi Rendőrkapitányság a gyermekkorúakat előállította, őket szabadságukban megalapozatlanul korlátozta. Az intézkedés alapjaként az eljáró rendőrök a Rtv. 33. § (1) bekezdésének a./ pontját jelölték meg, mely szerint „a rendőr további intézkedés megtétele céljából elfogja, és az illetékes hatóság elé állítja azt, akit szándékos bűncselekmény elkövetésén tetten értek”. Az intézkedés alapjául megjelölt jogszabályhely két okból sem helytálló. Egyrészt a gyermekek a kaviccsal a vizet célozták, nem az autót, így szándékos elkövetésről szó sem lehet, másrészt a tettenérés ténye is kétségbe vonható, mivel a gépjármű tulajdonosa nem látta konkrétan ki dobta a gyermekek közül a kavicsot, akiknek többsége látva, hogy a gépjármű vezetője a kocsiból kiszáll, elszaladt. Az ott maradó két gyermeket nevelő tanáruk kíséretében, míg hármat felnőtt gondozó kísérete nélkül állítottak elő, és terheltként hallgatták ki. A kihallgatás megkezdése előtt a gyermekeket jogaikról nem megfelelően tájékoztatták. A tájékoztatásnak részletesnek és a gyermek életkorához igazodónak kellett volna lennie, ezzel szemben az eljáró rendőrök egy sablonszerű szöveget használtak, és elmulasztották felhívni a figyelmet a vallomás megtagadásának lehetőségére. Végül azzal a gyermekkel szemben, aki vallomásában azt nyilatkozta, hogy „a kavicsot, mely az autóra esett lehet, hogy én dobtam, de nem követtem végig a kavics útját, ezért lehetett a többiek által eldobott kavics is”, nyomozást rendeltek el, amit az eset bekövetkezésétől számított másfél hónap után büntethetőséget kizáró okra (gyermekkorra) hivatkozással megszüntettek. 
	A gyermekeket tekintettel vétőképtelenségükre legfeljebb tanúként és törvényes képviselőjük jelenlétében lehetett volna meghallgatni, valamint vallomásukat a tényállás tisztázása érdekében felhasználni. Mivel a gyermekkorú törvényes képviselője a szülő vagy a gyám, ideértve az intézeti gyámot is (Csjt 86.§), a gyermekeket kísérő pedagógus ilyen minőségben nem lehetett a meghallgatások során jelen, ennek ellenére a jegyzőkönyveket, mint törvényes képviselő írta alá, amire nem volt jogcíme. Tekintettel arra, hogy a gyermekkorúak kihallgatása nem tanúként [Be 63.§(4)], idézéssel, a törvényes képviselő jelenlétében, hanem terheltként, előállítással történt, és a mentességre való figyelmeztetés elmaradt, vallomásuk bizonyítékként nem értékelhető. A nyomozás elrendelésének jogalapja tehát ebből a szempontból is hiányzik.(Az azóta hatályba lépett új büntetőeljárási törvény rendelkezései sem változtatnak ezen.) A vallomásokról készült jegyzőkönyv, benne az igazmondásra való figyelmeztetéssel értelmetlen és törvénysértő volt. A károsult által elmondottakat ugyanígy, az eljárásjogi előírások figyelmen kívül hagyásával jegyzőkönyvezték. A rendőrség a feljelentés alapján csak ismeretlen tettes ellen indíthatott volna nyomozást, hiszen sem a károsult, sem az intézkedés céljából helyszínre hívott rendőrök nem látták, hogy ki okozta a gépkocsi sérülését.	 
Összegezve: az eljárási cselekményekről készült iratokat, jelentést, jegyzőkönyvet áttekintve megállapítottam, hogy azok számos elírást, ellentmondást tartalmaznak, melyek valójában a hatóság által elkövetett súlyos eljárási hibákat tükrözik. A Szegedi Rendőrkapitányság rendőrei a gyermekkorúakkal szemben foganatosított intézkedések, eljárási cselekmények során helyrehozhatatlan visszásságot okoztak az Alkotmány 67. §-ában deklarált gyermeki jogokkal, továbbá az emberi méltósághoz és személyi szabadsághoz való joggal összefüggésben.  Tekintettel arra, hogy a vonatkozó törvényi és jogszabályi rendelkezések helyes értelmezésével kapcsolatban az Országos Rendőr-főkapitányság és a Legfőbb Ügyészség között vita van, ami azonos, illetve hasonló esetekben eltérő jogalkalmazói gyakorlatot eredményez, a jogbiztonság alkotmányos követelményének sérelme is megállapítható.
A panaszos azt is sérelmezte, hogy az általános iskola igazgatója nem válaszolt a szülők levelére, melyben az osztályfőnök történtek miatti esetleges felelősségének kivizsgálását kérték. A közoktatási törvény rendelkezései (Közokt. tv: 14. § (1) c./, 54.§) szerint a közoktatási intézmény vezetője köteles a szülők megkeresésére vizsgálatot lefolytatni, és azt követően a szülőknek érdemi választ adni. E kötelezettség elmulasztása a jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okoz. A felelősség kérdésének tisztázása, és az ezzel kapcsolatos írásbeli állásfoglalás azért is indokolt lenne, mert az az iskolában kialakult és jelenleg is uralkodó - erről tanúskodik a panaszos által hivatalunkhoz intézett másik beadvány, ami OBH 1030/2003 számon van nyilvántartva - ellenséges, feszült hangulat megszüntetéséhez járulna hozzá.   
Ajánlás és kezdeményezés:
A megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásságok orvoslása, illetőleg a hasonló visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20.§ (1) és 21. § (1) bekezdése, valamint a 25. § alapján az alábbi ajánlást és kezdeményezést teszem:
1.	Felkérem az Országos Rendőrfőkapitányt, gondoskodjon arról, hogy az alárendeltségében működő összes szervnél maradéktalanul tartsák be az új büntetőeljárási törvény gyermekkorúak kihallgatásáról, meghallgatásáról szóló rendelkezéseit.
2.	Felkérem a Szegedi Rendőrkapitányság vezetőjét, hogy a hasonló esetek jövőbeni elkerülése érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket.
3.	Felkérem a Herman Ottó Általános Iskola igazgatóját, válaszoljon érdemben a szülők beadványára, és annak másolatát küldje meg a kerületi önkormányzat illetékes osztályának is.
Budapest, 2003. december 8.
Takács Albert