OBH 2985/2002, az OBH 4403/2002, valamint az OBH 1531/2003. számú ügyekben
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Juhász Zoltán
Az eljárás megindulása:
Több panaszos fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, akik valamilyen formában érintettként a folyamatban lévő bírósági végrehajtási eljárásokkal kapcsolatban terjesztettek elő kifogásokat. Az egyes ügyeket összekapcsolja az, hogy mindannyian sérelmezték a Magyar Végrehajtói Kamara Etikai Bizottságának eljárását. Erre a tartalmi összefüggésre tekintettel került sor az ügyek egyesített vizsgálatára, amely az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.
A megállapított tényállás:
Minden ügyben megkerestem az érintett önálló bírósági végrehajtót, valamint a Magyar Végrehajtói Kamarát (továbbiakban: Kamara), akiknek válaszlevelei és az általuk, valamint a panaszos által becsatolt iratok alapján az alábbiak állapíthatóak meg.
A könnyebb áttekinthetőség érdekében az egyes ügyekben megállapított tényállások ismertetésére külön-külön, megfelelően sorszámozva kerül sor.

1. Az OBH 2985/2002. számú ügyben a következők állapíthatóak meg.
	Jogerős bírósági ítélet alapján indult bíróság végrehajtási eljárás panaszos adósa ellen. A bírósági végrehajtási eljárásban panaszos, mint jogosult, végrehajtást kérő szerepelt. Az eljárás során, 2001. február 22. napján készült foglalási jegyzőkönyvben az eljáró önálló bírósági végrehajtó megállapította, hogy az adósnak lefoglalható ingó vagy ingatlan vagyona nincsen, erről a végrehajtó földhivatali, illetve rendőrkapitánysági megkeresésekkel is meggyőződött. Adós részletfizetést vállalt, azt azonban nem teljesítette. Panaszos több levéllel fordult a végrehajtási eljárás eredménytelensége miatt az eljáró végrehajtóhoz, valamint az illetékes Bajai Városi Bíróság elnökéhez. Azonban a városi bíróság elnöke is megfelelőnek, jogszerűnek ítélte meg a végrehajtó eljárását.
	A Bajai Városi Bíróság végül átosztotta az ügyet egy másik végrehajtóra, tekintettel arra, hogy az először eljárt végrehajtó eljárását sorozatosan kifogásolta a panaszos. Az ügy megérkezését követően a végrehajtó megkezdte az adós végrehajtható vagyonának felkutatását. Megkereséseket adott ki arra nézve, hogy az adósnak van-e ingatlana, munkahelye gépjárműve, bankszámlaszáma. A megkeresésekre a hivatalos szervek válasza minden esetben nemleges volt. Ezt követően, 2003. 02. 24-én helyszíni foglalást kísérelt meg az adós végrehajtási lapon feltüntetett lakcímén, amely a valóságban egy romos, lakatlanul álló ház, amely nem képezi adós tulajdonát. Végül az adatgyűjtés alapján megállapított más címen megtalálta a végrehajtó az adóst, de lefoglalható ingóságot nem lelt fel. A panaszos sérelmezte a végrehajtó eljárását, szerinte ilyen esetben a végrehajtónak az adós életmódját is vizsgálnia kellene, s ha bűnöző életmódra derít fényt, akkor ezt is vizsgálnia kell. A végrehajtó álláspontja szerint nyomozati cselekményt nem foganatosíthat az adós életmódjára vonatkozólag. A panaszos levelét tartalma szerint végrehajtási kifogásnak tekintette a végrehajtó, s az iratokat a Bajai Városi Bíróságra beterjesztette a végrehajtási kifogás elbírálása céljából 2003. március 13-án.
	A panaszos több esetben fordult a Kamara Etikai Bizottságához, amely rövid levélben tájékoztatta arról, hogy a végrehajtó a jogszabályoknak megfelelően járt el, illetve ismertette azokat az okokat, amelyek a bírósági végrehajtási eljárások eredményességét általánosságban akadályozhatják. Az első bejelentésre adott választ tartalmazó 2002. május 15. napján kelt levelet az érintett önálló bírósági végrehajtón keresztül juttatta el a panaszoshoz. Az Etikai Bizottság tehát nem határozati formában döntött, s nem állt rendelkezésre a döntés ellen igénybe vehető semmilyen jogorvoslati lehetőség.

 2. Az OBH 4403/2002. számú ügyben a következők állapíthatóak meg.
	A panaszos a testvére ellen lefolytatott bírósági végrehajtási eljárás során foganatosított ingatlanárveréssel kapcsolatosan az önálló bírósági végrehajtó eljárását kifogásolta. A későbbiek során ugyancsak sérelmezte a Kamara Etikai Bizottságának tevékenységét, mivel annak eljárása jelentősen elhúzódott, illetve végül a megszületett döntésről alakszerű határozat helyett rövid, pár soros, tájékoztató jellegű levéllel értesítették, amelyben megállapították, hogy a végrehajtó nem követett el etikai vétséget.
	Megállapítható, hogy a panaszos több esetben nyújtott be végrehajtási kifogást a végrehajtási eljárás folyamán. A foganatosított ingatlanárveréssel kapcsolatosan is végrehajtási kifogással élt. Azonban a Soproni Városi Bíróság 0803-7Vh.301/1997. számú és 1998. április hó 22. napján kelt végzésével a végrehajtási kifogást elutasította. A bíróság többek között megállapította, hogy a panaszos nem jogosult az adott végrehajtási ügyben végrehajtási kifogás benyújtására. Megállapította azt is, hogy az árveréssel érintett ingatlanban panaszos szívességi lakáshasználóként lakott, s ezért nem tartozik bele a végrehajtási kifogás benyújtására jogosultak körébe, tekintettel arra, hogy „Az állandó bírói gyakorlat szerint a végrehajtási kifogást benyújtó érdekeltek köre nem értelmezhető tág keretek között.”. Mindezeken túl, a bíróság a Vht. 217. §-a alapján a végrehajtó eljárását érdemben is megvizsgálta, s erre a következtetésre jutott: „a végrehajtó mindenben a jogszabályban foglaltak szerint járt el és mulasztást nem követett el.” A bíróság végzése 1998. július hó 9. napján jogerőre emelkedett.
	A Kamara által megküldött iratok alapján megállapítható, hogy a panasszal érintett önálló bírósági végrehajtótól az ügy iratait a Kamara Etikai Bizottsága az etikai vizsgálat lefolytatása céljából bekérte, s ezek alapján születtek meg a panaszos számára írott levelek. 

3. Az OBH 1531/2003. számú ügyben a következők állapíthatók meg.
	Panaszos, mint végrehajtást kérő kifogásolta a két adósával szemben a végrehajtási eljárást foganatosító két önálló bírósági végrehajtó eljárását. 
Az első esetben a rendelkezésre álló adatok alapján megállapítható, hogy az érintett önálló bírósági végrehajtó több megkeresést bocsátott ki, amelyeknek a célja az adós végrehajtható vagyonának felderítése volt, amely eredményre nem vezetett. A panaszban is kiemelt adós, amely egy korlátolt felelősségű társaság tekintetében a végrehajtó megállapította, hogy a cég a megadott (a cégnyilvántartásban is szereplő) címen csak névleg létezett, kereskedelmi tevékenységnek nem volt nyoma. Ugyancsak nem rendelkeztek bejelentett bankszámlaszámmal (APEH információ alapján), a BM nyilvántartása alapján nem rendelkezett gépjárművel, sem egyéb ingatlan tulajdonával. A cég ellen 1993-ban csődeljárás volt folyamatban. A végrehajtási eljárás 2001. novemberétől szünetel.
A másik esetben megállapítható, hogy a panaszos követelésének fedezetét jelentő gépjárművek az 1994. év folyamán elidegenítésre kerültek az adós részéről, s az új tulajdonos 1994. november hó 09. napján át is íratta a nevére azokat. A foglalás megkísérlésére 1995. február hó 7. napján került sor, így a gépjárművek lefoglalása nem volt megvalósítható.      
	A panaszos a Kamara Etikai Bizottságához is fordult, amely az első esetben, rövid levélben tájékoztatta arról, hogy a végrehajtót figyelmezteti a pontosabb, körültekintőbb eljárásokra, mivel a végrehajtó feladata a szükséges információk beszerzése. A második esetben az Etikai Bizottság levele szerint sem etikailag, sem szakmailag nem kifogásolható a végrehajtó munkája. A panaszos tájékoztatást kapott arról, hogy amennyiben a gépjárművek a kölcsön fedezetei voltak, akkor az adóssal szemben kezdeményezett fedezet-elvonási perben érvényesítheti igényét. A levél szerint az Etikai Bizottság megküldi „az aktában mellékelt intézkedési listát, amelyből a tevékenység nyomon követhető a pénzmozgásokkal együtt”, mivel az Etikai Bizottság álláspontja szerint a végrehajtó mindent megtett a panaszos követelésének behajtása érdekében.
Az ügy jogszabályi háttere:

Mellékletként csatolva

Az érintett alkotmányos jog:
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban, a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
A vizsgálat megállapításai:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn; feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Obtv. 2001. évi módosítását követően az állampolgári jogok országgyűlési biztosának vizsgálódási körébe tartozik a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a hatásköri szabályozás alapján azonban nem jogosult a bírósági határozatokban foglaltak felülvizsgálatára, illetve megváltoztatására, a bíróság eljárásának vizsgálatára, kizárólag a bírósági végrehajtási eljárásban közreműködő önálló bírósági és megyei bírósági végrehajtók tevékenységét vizsgálhatja. Az Obtv. 29. § (1) bekezdésének h) pontja alapján az országgyűlési biztos vizsgálati hatáskörébe tartozik a Kamara is.
Az OBH 4403/2002. számú ügyben egyértelmű, hogy a bíróság a végrehajtási eljárás során benyújtott végrehajtási kifogások keretében teljes egészében elbírálta azokat a panaszokat, amelyekkel az országgyűlési biztost is megkereste a panaszos. A bíróság e határozataiban elutasította a panaszos által benyújtott végrehajtási kifogásokat. A Soproni Városi Bíróság 0803-7Vh.301/1997. számú végzése megállapítja, hogy panaszos nem jogosult végrehajtási kifogást benyújtani, mivel sem a fél pozíciójában nincsen, sem az érdekeltek körébe nem tartozik a végrehajtási eljárásban. A Vht. 217. §-a alapján azonban a bíróság a végrehajtó eljárását érdemben is megvizsgálta és megállapította, hogy „a végrehajtó mindenben a jogszabályban foglaltak szerint járt el és mulasztást nem követett el.” Az ismertetett hatásköri szabályozás alapján további vizsgálatot az önálló bírósági végrehajtó eljárásával kapcsolatban az országgyűlési biztos nem folytathat ebben az ügyben.  
Az OBH 2985/2002. és az OBH 1531/2003. számú ügyekben a végrehajtási eljárás eredménytelenségét kifogásolták a panaszosok. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa már több esetben vizsgált ugyanebben a témakörben benyújtott panaszokat (ilyen az OBH 1532/2003, az OBH 2606/2003, az OBH 2965/2003, valamint az OBH 3122/2003. számú ügyekben készült összevont jelentés), s megállapította, hogy az érintett végrehajtóknak követnie kell a bírósági végrehajtási eljárás Vht. által előírt szabályait. Ennek megfelelően, amennyiben a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek az adós lakóhelyének, fellelhető vagyonának, illetve jövedelemforrásának felderítésére, megkereséseket adnak ki. A szükséghez képest kell megkeresni földhivatalt, cégbíróságot, okmányirodát, társadalombiztosítási szervet, pénzintézetet. Abban az esetben, ha ezek a megkeresések nem vezetnek eredményre, az érintett végrehajtó nem tudja tovább folytatni az eljárást, hiszen fellelhető jövedelem vagy vagyon hiányában a végrehajtás nem valósítható meg, ilyenkor a Vht. 52. §-a értelmében az eljárás szünetel. Az eljárás folytatása ilyen esetben csak akkor várható, ha olyan információ merül fel, amely reményt ad valamilyen vagyontárgy vagy jövedelem végrehajtására. Az ilyen további információk beszerzése, felkutatása azonban már egy másik szakma feladatkörét (magánnyomozó) jelenti, és ezen információk megszerzését a végrehajtótól nem lehet követelni (OBH 3611/2002.). A bírósági végrehajtási eljárás lefolytatására nem ír elő konkrét határidőt jogszabály. A bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről szóló 1/2002. (I. 17.) IM rendelet 23. §-a az ügyintézés sorrendjéről rendelkezve úgy szabályoz, hogy az egyes végrehajtási cselekményeket a végrehajtó az ügyek érkezésének sorrendjében köteles teljesíteni. Hasonlóképpen szabályozott a korábban e tárgyban, hatályban volt 20/1994. (XII. 24.) IM rendelet is. A jelenlegi körülmények között ennél pontosabb meghatározás nem adható. Különösen azért nem, mivel a végrehajtási ügyek száma igen nagy, s ehhez képeset a végrehajtók létszáma alacsony.
Jelen esetben a rendelkezésre álló iratokból és adatokból nem állapítható meg az, hogy az eljárt végrehajtók jogszabályt sértettek volna. Az országgyűlési biztos nem folytathat le olyan alakszerű bizonyítási eljárást, amelyet a különböző hatóságok, illetve a bíróság végezhet. Éppen ezért a végrehajtási eljárás során igénybe vehető rendes jogorvoslat a végrehajtási kifogás, amelyet a bíróság bírál el. Ugyanakkor hangsúlyoznom kell, hogy az Alkotmány egyetlen rendelkezése sem garantálja egy végrehajtási eljárás eredményességét, s ez egyetlen rendelkezéséből sem vezethető le. 
 A Kamarával összefüggésben felmerült panaszok lényegében minden esetben a Kamara Etikai Bizottságának eljárását, tevékenységét kifogásolták. Különösen azt sérelmezték a panaszosok, hogy az Etikai Bizottság vizsgálatának lezárását követően egy rövid, pár soros levélben tájékoztatta őket eljárása eredményéről. A válaszok – egy eset kivételével – mindig azt tartalmazták, hogy az érintett önálló bírósági végrehajtó a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt el, illetve, hogy tevékenysége megfelelő volt. Egy alkalommal azonban az Etikai Bizottság a végrehajtót figyelmeztette a pontosabb, körültekintőbb eljárásokra, mivel a végrehajtó feladata a szükséges információk beszerzése. Bizonyos esetekben rövid tájékoztatást nyújtottak a bírósági végrehajtásban igénybe vehető jogorvoslatokról, vagy azokról az okokról, amelyek a bírósági végrehajtási eljárások eredményességét általánosságban akadályozhatják. A vizsgálat eredményeképpen tehát nem született határozat, amelynek megfelelő indokolásából nyilvánvalóvá vált volna a panaszosok számára, hogy a döntés megalapozott, megfelelően alátámasztott, s a részletes vizsgálat által feltárt bizonyítékokon alapul. Amennyiben a Kamara Etikai Bizottsága hatáskörének hiányát állapítja meg, szintén szükséges a röviden indokolt határozat.
	Mindenekelőtt a Kamara köztestületi jellegét, s a végrehajtói tevékenység különleges jelentőségét kell figyelembe venni a kérdés tárgyalásakor. A hatályos jogi szabályozás szerint a köztestület önkormányzattal és nyilvántartott tagsággal rendelkező szervezet, amelynek létrehozását törvény rendeli el. A köztestület a tagságához, illetőleg a tagsága által végzett tevékenységhez kapcsolódó közfeladatot lát el. A köztestület jogi személy. Köztestület különösen a Magyar Tudományos Akadémia, a gazdasági, illetve a szakmai kamara. Törvény meghatározhat olyan közfeladatot, amelyet a köztestület köteles ellátni. A köztestület a közfeladat ellátásához szükséges – törvényben meghatározott – jogosítványokkal rendelkezik, és ezeket önigazgatása útján érvényesíti. Törvény előírhatja, hogy valamely közfeladatot kizárólag köztestület láthat el, illetve, hogy meghatározott tevékenység csak köztestület tagjaként folytatható. (Ptk. 65. § (1) – (4) bekezdései)
	Az Alkotmánybíróság több határozatában foglalkozott a köztestületek, ezen belül a szakmai kamarák kérdésével is. Az Alkotmánybíróság 39/1997. (VII. 1.) AB határozatába a következőket fejtette ki a határozat indokolásában. A Ptk.-nak a köztestületeket a magyar jogba ismét bevezető rendelkezéseihez készült indokolás szerint közfeladat „általában olyan feladat, amelyet egyébként az államnak vagy a helyi önkormányzatnak kellene megvalósítania.” Ebben a körben a közfeladat kétségkívül közigazgatási feladat, amelyhez a köztestületnek megfelelő hatáskörökkel is rendelkeznie kell; a köztestület a helyi önkormányzatok mellett az önkormányzás egy másik önálló válfaját, a testületi önkormányzatot képviseli. Az Alkotmánybíróság szerint „… a határok az átruházott közigazgatási és egyéb – például belső igazgatási – feladatok között nem élesek. A közfeladat fogalma tehát szélesebb a hatósági jogkör gyakorlásánál, amely viszont esetenként, és a szükséghez képest a közfeladat ellátásának egyik nélkülözhetetlen eszköze lehet.” A közfeladatok és járulékos más jogosítványok kifejezik azokat a sajátosságokat is, amelyek a  szakmai kamarákat megkülönböztetik más köztestületektől, beleértve a gazdasági kamarákat  is. A szakmai kamarák a hagyományos szabad foglalkozások önkormányzatai.  Ezeket a hivatásokat a magas szintű, speciális képesítés, a szolgáltatások személyes teljesítése és az azokat igénybe vevő féllel szembeni bizalmi viszony, a részletesen kidolgozott és a testületi önkormányzat által ki kényszerített etikai szabályok jellemzik. Ennek felel meg, hogy a szakmai kamaráknak csak természetes személyek lehetnek tagjai; hogy az adott szakma pontosan körülhatárolt, igen részletesen szabályozott, s azt viszonylag kevesen gyakorolják.  Mindebből következően a szakmai kamaráknál az önkormányzati szabályozás messzebb mehet, mint más köztestületeknél: úgy is, hogy részletesebb, s úgy is, hogy alapjogokat, különösen a foglalkozás megválasztásához és gyakorlásához való jogot, érinthet.
	A fenti okfejtés alapján is látszik, hogy a Kamara, mint a „végrehajtók önkormányzati szerve” (Vht. 249. § (1) bekezdés) nem mindenben felel meg az alkotmánybíróság által a szakmai kamarákról megfogalmazott általános jellemzőknek. A végrehajtói hivatást jelenleg nem jellemzi a magas szintű, speciális képesítés, inkább a tevékenység speciális jellege lehet különös ismérv. A végrehajtó eljárása polgári nemperes eljárás, feladata a bíróság jogerős határozatában – valamint más végrehajtható okiratokban – foglaltak végrehajtása, kikényszerítése. Ez nem igazán bizalmi viszonyt tételez fel az eljárásban részt vevő felekkel szemben. Viszont – mivel a bírósági végrehajtási eljárás részben alapjogokat korlátozhat, részben a jogosnak ítélt követeléshez való hozzájutást biztosítja, s szorosan az igazságszolgáltatáshoz kapcsolódik mindennek során – szükséges a részletes etikai szabályok kidolgozása is, s azok érvényesítése egy független fórum által. Erre hivatkozik a Vht. indokolása is, amely szerint: „A Javaslat az önálló bírósági végrehajtók fegyelmi ügyeinek elbírálása céljából olyan szervezetet hoz létre, amely szem előtt tartja egyrészt a bírósági végrehajtók önálló jogállását, másrészt a tevékenységüknek a bíróságokhoz, tehát az igazságszolgáltatás szerveihez való kapcsolódását is.” E szervezet a bírósági végrehajtói fegyelmi bíróság, amely az önálló bírósági végrehajtók fegyelmi ügyeit bírálja el. A Vht. részletesen meghatározza a fegyelmi vétségre és a fegyelmi büntetésre, valamint a fegyelmi bíróság eljárására vonatkozó szabályokat. Ugyanakkor a Kamara feladatává teszi a végrehajtókkal, végrehajtó-helyettesekkel és végrehajtójelöltekkel kapcsolatos panaszügyek intézését, a bíróság hatáskörébe tartozó ügyek kivételével (Vht. 250. § (2) bekezdés i) pont). A gyakorlatban a Kamara Etikai Bizottsága intézi ezeket a panaszügyeket. Azonban panaszügy kivizsgálása esetén a már említett problémával szembesülünk. A vizsgálat eredményeképpen nem születik megfelelően indokolt határozat, nincsen jogorvoslati fórum. A végrehajtási kifogás természetesen rendelkezésre áll a végrehajtási eljárásban érintett felek, érdekeltek számára, azonban ez csak a jogszabálysértések orvoslására szolgál. A végrehajtó nem megfelelő magatartása, ügyviteli jellegű esetleges mulasztásai ilyen módon nem vizsgálhatók. Az etikai felelősséget megalapozó magatartás, mulasztás a fegyelmi eljárásban vizsgálható a szakmai kamarák esetében, így a Magyar Ügyvédi Kamaránál, vagy a Magyar Orvosi Kamaránál is. E kamarák esetben is az etikai vétség a fegyelmi eljárás megindításának alapjául szolgálhat. Természetesen, ha nyilvánvalóan alaptalan a panasz, vagy csekély jelentőségű a mulasztás, lehetőség van a fegyelmi eljárás megindításának mellőzésére, a panasz elutasítására, de határozati formában, amely ellen jogorvoslat vehető igénybe. Indokolatlan lenne az önálló bírósági végrehajtók esetében az etikai és fegyelmi eljárást olyan formán külön kezelni, ahogy azt a Vht. és a jelenlegi gyakorlat teszi. Azonban, ha továbbra is a Kamara vizsgálja ki a panaszügyeket, megfelelően részletes és alkotmányos etikai szabályzat, valamint megfelelő eljárás szükséges (indokolt határozat formájában meghozott döntés, jogorvoslati lehetőség).  
	Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában kimondta, hogy az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 15. §-a főszabályként azt írja elő, hogy az államigazgatási szervnek vagy államigazgatási ügy intézésére feljogosított más szervnek az érdemi határozatát "a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül" meg kell hoznia. Megállapította azt is, hogy ma a közigazgatási szervezet két alrendszerre bomlik: az államigazgatásra és az önkormányzati igazgatásra. Az utóbbi körébe nem csupán a helyi és a területi önkormányzatok tartoznak, hanem azok az egyre növekvő számú köztestületek is, amelyek törvényi felhatalmazás alapján közfeladatokat látnak el, így egyebek között az Áe. hatálya alá tartozó döntéseket hoznak.
Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvényhez fűzött kommentár szerint az államigazgatási eljárás végeredménye a hatósági akarat kifejezése, vagyis a döntéshozatal. A határozat tehát a közigazgatási szervnek (köztestületnek) az államigazgatási eljárásban hozott döntése, mely akkor fejti ki jogi hatását, ha azt az érintettekkel közölték. Az ügyfél a határozatban foglalt jogairól, kötelezettségeiről jogilag érvényesen a közlésből szerez tudomást. 
Megoldást jelenthetne, ha az önálló bírósági végrehajtók elleni panaszügyek kivizsgálásának feladatát a végrehajtói fegyelmi bíróságra telepítené a törvény. Ebben az esetben a fegyelmi bíróság elnöke dönthetne – esetleg előzetes vizsgálat után – arról, hogy szükséges-e a fegyelmi eljárás megindítása. E döntés ellen, illetve az eljárás során hozott, határozati formába foglalt döntések ellen rendelkezésre kell állnia a jogorvoslat lehetőségének. Ez megfelelne annak a követelménynek, amelyet a panaszügyek kivizsgálásával szemben az a tény támaszt, hogy a végrehajtói tevékenység az igazságszolgáltatáshoz kapcsolódik, valamint igen „érzékenyen” érinti mind a végrehajtást kérő, mind a végrehajtás alá vont állampolgárt. A bírósági végrehajtási eljárásnak minden tekintetben szigorúan az alkotmányosságnak, jogszerűségnek megfelelően kellene működnie, s ez az elvárás érvényesül a végrehajtók magatartásának, viselkedésének, ügyviteli tevékenységének vizsgálata során is.
Ugyancsak szükséges egy megfelelően átgondolt és részletes etikai szabályzat megalkotása is, hiszen az elvárásokat megfogalmazó szabályzathoz képest lehetséges a végrehajtók tevékenységének e szempontból történő megítélése is.
Követendő példaként szolgálhat a Magyar Ügyvédi Kamara, vagy a Magyar Orvosi Kamara etikai szabályzata, illetve fegyelmi eljárása, amely etikai vétség gyanúján alapulva is megindulhat (1994. évi XXVIII. törvény a Magyar Orvosi Kamaráról 25. § - 31. §, az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 37. § - 66. §). Megjegyzem, mindkét esetben kellően szabályozott eljárásról van szó, a döntés indokolt határozat formájában születik, s a jogorvoslati fórumok biztosítottak.
Összegzésként megállapítom, hogy a Magyar Bírósági Végrehajtói Kamara, illetve annak Etikai Bizottsága azzal, hogy a panaszos ügyében nem határozattal döntött az Alkotmányban deklarált jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
Ajánlások:
1. Az Obtv. 20. § (1) bekezdése, valamint 25. §-a alapján felkérem a Magyar Köztársaság Igazságügyi Miniszterét: törvényességi felügyeleti jogkörében eljárva intézkedjen annak érdekében, hogy a Magyar Bírósági Végrehajtói Kamara gondoskodjon az etikai eljárások során az alkotmányos követelményeknek megfelelő határozathozatalról. Tegye meg a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy a határozatot hozó kamarai szerv döntését indokolással ellátva hozza meg. Felkérem továbbá, hogy a jogorvoslat lehetőségének haladéktalan biztosításával összefüggésben kezdeményezze a Kamara Etikai Bizottsága által követett eljárás módosítását, a jogorvoslati fórum megteremtését, a megfelelő etikai szabályzat kidolgozását. Felkérem, hogy a mindennek megfelelően esetlegesen szükséges jogszabály-módosítást, azaz a Vht. módosítását, illetve kiegészítését vegye fontolóra. 

2. Felkérem továbbá az Obtv. hivatkozott rendelkezései alapján, vegye fontolóra – a közbizalom növelése érdekében és a végrehajtói tevékenység sajátos jellegének figyelembevételével – azt a lehetőséget, hogy a Vht. módosításával a végrehajtói fegyelmi bíróság hatáskörébe tartozzon az önálló bírósági végrehajtók ellen kezdeményezett minden panaszügy kivizsgálása.     

Kérem, hogy az ajánlásaimmal kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéseiről az Obtv. hivatkozott rendelkezései értelmében 60 napon belül adjon tájékoztatást.
Budapest, 2003. november 7.
Lenkovics Barnabás
Melléklet:

•	1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról ( Obtv) 
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság:
h) a kötelező tagság alapján működő köztestület;…
j) a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó.
(2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak:
e) a bíróság;

•	A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény
A törvény alkalmazási köre
1. § A bíróságok és a jogvitát eldöntő más szervek határozatait, továbbá egyes okiratokon alapuló követeléseket bírósági végrehajtás útján, e törvény szerint kell végrehajtani.
A végrehajtási kényszer alkalmazása
5. § (1) A bírósági végrehajtás során állami kényszerrel is el kell érni, hogy a pénzfizetésre, illetőleg az egyéb magatartásra kötelezett (a továbbiakban: adós) teljesítse a kötelezettségét.
     (2) Az állami kényszer - e törvény keretei között - elsősorban az adós vagyoni jogait korlátozhatja, kivételesen az adós személyiségi jogait is érintheti.
    (3) Az adós személye elleni kényszercselekményt - a bíróság, illetőleg a bírósági végrehajtó (a továbbiakban: végrehajtó) intézkedése alapján - a rendőrség végzi el. A rendőrség jogosult és köteles mindazokat a kényszerítő intézkedéseket megtenni és kényszerítő eszközöket alkalmazni, amelyek a rendőrségről szóló jogszabályok szerint megtehetők, illetőleg alkalmazhatók, és az adott esetben a végrehajtás eredményes befejezéséhez szükségesek.
6. § (1) A pénzforgalmi úton érvényesíthető - e törvényben említett - pénzkövetelést azonnali beszedési megbízással kell behajtani; bírósági végrehajtásnak akkor van helye, ha az azonnali beszedési megbízás nem vezetett eredményre.
(2) Pénzforgalmi úton lehet behajtani e törvényben említett pénzkövetelést, ha
a) a jogosult - a lakáselőtakarékossági számla kivételével - bankszámlával, a kötelezett, pedig pénzforgalmi bankszámlával rendelkezik,
b) a végrehajtás általános feltételei fennállnak,
c) a követelés teljesítését bírósági, közjegyzői határozat írja elő, vagy az a 21. §-nak megfelelő közjegyzői okiratban foglalt kötelezettségvállaláson alapul, és
d) a jogosult a behajtást végző pénzügyi intézménynek nyilatkozik arról, hogy nincs folyamatban a követelése behajtására irányuló bírósági végrehajtási eljárás, illetőleg nem terjesztett elő végrehajtás elrendelése iránti kérelmet, vagy ilyen kérelme alapján a követelése nem nyert kielégítést.
(3) Ha a kötelezett pénzforgalmi számlája nem ismert, és az a cégnyilvántartásból sem állapítható meg, a végrehajtás elrendelésére jogosult bíróság a jogosult kérelmére felhívja az adóhatóságot a számlaszám közlésére. Az adóhatóság köteles a felhívásnak haladéktalanul eleget tenni.
(4) Ha a pénzforgalmi úton történő behajtás fedezet hiánya miatt nem vagy csak részben vezetett eredményre, bírósági végrehajtásnak csak akkor van helye, ha a végrehajtást kérő igazolja, hogy a kötelezett számlavezető pénzügyi intézményétől nem kérte az azonnali beszedési megbízás további függőben tartását, és megjelöli, hogy az azonnali beszedési megbízást milyen összegben teljesítette a pénzügyi intézmény. A függőben tartásra irányadó határidő lejárta előtt előterjesztett végrehajtási kérelem elbírálására is ez a rendelkezés irányadó.
7. § (1) A bírósági végrehajtás során a pénzkövetelést elsősorban a pénzügyi intézménynél kezelt, az adós rendelkezése alatt álló összegből, illetőleg az adós munkabéréből, illetményéből, munkadíjából, a munkaviszonyon, munkaviszony jellegű szövetkezeti jogviszonyon, közszolgálati és közalkalmazotti jogviszonyon, szolgálati viszonyon, társadalombiztosítási jogviszonyon alapuló járandóságából, valamint a munkából eredő egyéb rendszeres, időszakonként visszatérően kapott díjazásából, juttatásából, követeléséből (a továbbiakban együtt: munkabéréből) kell behajtani.
(2) Ha előre látható, hogy a követelést a munkabérre, illetőleg a pénzügyi intézménynél kezelt összegre vezetett végrehajtással nem lehet viszonylag rövidebb időn belül behajtani, az adós bármilyen lefoglalható vagyontárgya végrehajtás alá vonható. A lefoglalt ingatlant azonban csak akkor lehet értékesíteni, ha a követelés az adós egyéb vagyontárgyaiból nincs teljesen fedezve, vagy csak aránytalanul hosszú idő múlva elégíthető ki.
(3) E törvény alkalmazásában pénzügyi intézménynél kezelt összeg:
a) a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 529. §-ában meghatározott bankszámlaszerződés alapján nyitott bankszámlán szereplő összeg, valamint a Ptk. 530. §-ában meghatározott betétszerződés és a Ptk. 533. §-ában meghatározott takarékbetét-szerződés alapján a pénzügyi intézménynél elhelyezett, az adós rendelkezése alatt álló összeg, ha azt a pénzügyi intézmény a bankszámlaszerződés szabályainak megfelelően kezeli (ideértve a nem pénzforgalmi jellegű számlákon kezelt összegeket is),
b) a Ptk. 530. §-ában meghatározott betétszerződés és a Ptk. 533. §-ában meghatározott takarékbetét-szerződés alapján takarékbetétkönyv, egyéb betéti okirat ellenében a pénzügyi intézménynél elhelyezett, az adós rendelkezése alatt álló összeg; továbbá egyéb szerződés alapján az adós részére a pénzügyi intézmény által visszafizetendő, az adós rendelkezése alatt álló pénzösszeg.
(4) A bírósági végrehajtás során a pénzügyi intézménynél kezelt összegre irányadó szabályokat kell alkalmazni a befektetési szolgáltatókra vonatkozó törvényi rendelkezések szerint ügyfélszámlán nyilvántartott, az adós rendelkezése alatt álló összegre is.
(5) A bíróság és a végrehajtó a végrehajtási eljárás során, szükség esetén megkeresi az adóhatóságot a hozzá bejelentett bankszámlaszámok közlése végett, továbbá a pénzügyi intézményeket az adós náluk kezelt pénzösszegeinek végrehajtás alá vonásához szükséges adatok (számlaszám) közlése végett.
8. § (1) E törvény keretei között a végrehajtást kérő rendelkezésétől függ, hogy az adós milyen jellegű vagyontárgyából kívánja követelésének végrehajtását.
(2) A bíróság a végrehajtási kényszer arányos, illetőleg fokozatos alkalmazása céljából a végrehajtást kérő rendelkezésétől az adós érdekében eltérhet.

A végrehajtás szünetelése
52. § A végrehajtás szünetel, ha
a) az adós személyazonossága a szükséges adatok hiányában nem állapítható meg,
b) az adós meghalt, vagy a nem természetes személy adós megszűnt, és a végrehajtást kérő nem kérte a jogutódlás megállapítását,
c) a végrehajtást kérő az eljárásban való közreműködését megtagadta,
d) az adósnak nincs lefoglalható vagyontárgya, illetőleg a lefoglalt vagyontárgy értékesítése sikertelen volt,
e) a végrehajtást kérő a végrehajtási költséget - bár köteles rá - nem előlegezte,
f) az adós a teljesítésre halasztást kapott, vagy a részletekben való teljesítést engedélyezték neki,
g) külön törvény így rendelkezik.
53. § (1) A végrehajtó a végrehajtás szüneteléséről - az okát is feltüntető - jegyzőkönyvet készít, és a jegyzőkönyv másolatát megküldi a feleknek.
(2) Ha a halasztást vagy a részletekben való teljesítést a bíróság engedélyezte, ezt - az (1) bekezdés alkalmazása helyett - fel kell jegyezni a végrehajtási ügyiraton.
54. § (1) A végrehajtást akkor lehet folytatni, ha az 52. §
a) pontja esetén a személyazonosság megállapításához szükséges adatok pótlására került sor,
b) pontja esetén a végrehajtást kérő a jogutódlás megállapítása iránti kérelmet terjesztett elő,
c) pontja esetén a végrehajtást kérő a közreműködési kötelezettségének eleget tesz,
d) pontja esetén valószínűsítették, hogy az adósnak van olyan vagyontárgya, amely lefoglalható, illetőleg értékesíthető,
e) pontja esetén a végrehajtást kérő a költséget előlegezte,
f) pontja esetén a halasztás időtartama eltelt, illetőleg az adós a részlet teljesítését elmulasztotta,
g) pontja esetén a szünetelés törvényben megállapított oka megszűnt.
(2) Az (1) bekezdés e) pontjában írt esetben - ide nem értve azokat az eseteket, amelyekben költségmentesség folytán az állam köteles a végrehajtási költség előlegezésére - nincs helye az eljárás folytatásának, ha a szünetelés megállapításától számított 1 éven belül a költséget nem előlegezték; ebben az esetben a végrehajtás megszűnik.

A végrehajtás megszüntetése és korlátozása
55. § (1) A végrehajtást foganatosító bíróság a végrehajtást köteles végzéssel megszüntetni, illetőleg korlátozni, ha
a) ezt kívánta a végrehajtást kérő, és a megszüntetés, illetőleg korlátozás másnak a jogát nem sérti,
b) külön törvény így rendelkezik.
(2) Nincs helye a végrehajtás megszüntetésének az (1) bekezdés a) pontjában foglalt esetben, ha a végrehajtási költség megfizetésére a 34. és 41. § szerint nem került sor.
56. § (1) A végrehajtást elrendelő bíróság végzéssel megszünteti, illetőleg korlátozza a végrehajtást, ha közokirat alapján megállapította, hogy a végrehajtandó határozatot jogerős határozat hatályon kívül helyezte, illetőleg megváltoztatta.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetben a végrehajtást elrendelő bíróság az adós kérelmére végzéssel arra kötelezheti a végrehajtást kérőt, hogy - teljesen, illetőleg részben - térítse vissza az adósnak a végrehajtás során kapott összeget (vagyontárgyat) és a végrehajtási költséget, illetőleg megfelelő részét. Ez akkor is irányadó, ha az adós a végrehajtás megelőzése végett önként teljesítette a kötelezettségét, és ezt igazolta. Tartásdíj címén kifizetett összeg (átadott vagyontárgy) ilyen visszatérítésének nincs helye.
(3) A (2) bekezdésben foglalt esetben az eljárást az alapügyben eljáró végrehajtó az alapügy keretében foganatosítja (visszvégrehajtás).

A Magyar Bírósági Végrehajtói Kamara
249. § (1) A végrehajtók önkormányzati szerve: a Magyar Bírósági Végrehajtói Kamara (röviden: kamara), amelynek székhelye Budapest.
(2) A kamara jogi személy.
(3) Az önálló bírósági végrehajtó, az önálló bírósági végrehajtó-helyettes és az önálló bírósági végrehajtójelölt a kinevezésével, illetve a végrehajtó-helyettesi vagy végrehajtó-jelölti névjegyzékbe történő felvételével a kamara tagjává válik.
250. § (1) A kamara köztestület, e törvényben és más jogszabályokban meghatározott jogok gyakorlásával és kötelezettségek teljesítésével képviseli és védi a végrehajtók, végrehajtó-helyettesek és végrehajtójelöltek érdekeit, ellátja a végrehajtói szolgálattal kapcsolatos, jogszabályban meghatározott feladatokat, és közreműködik a végrehajtással kapcsolatos jogszabályok előkészítésében.
(2) A kamara jogai és feladatai különösen:
a) kiírja a végrehajtói pályázatot, és a kinevezési javaslatot felterjeszti az igazságügy miniszterhez,
b) külön névjegyzéket vezet a végrehajtókról, végrehajtó-helyettesekről, végrehajtójelöltekről és a tartós helyettesként kirendelt végrehajtókról, e névjegyzékek adatairól és az adatváltozásokról tájékoztatja az Igazságügyi Minisztériumot,
c) meghallgatja a végrehajtói állásra pályázó és a végrehajtó-helyettesi vagy végrehajtó-jelölti nyilvántartásba való felvételüket kérő személyeket,
d) nyilvántartja a végrehajtók távollétét, és részükre helyettest rendel, szükség esetén megállapítja a helyettesítésért járó díjazás összegét,
e) a végrehajtói szolgálat megszűnésével kapcsolatos körülményekről tájékoztatja az igazságügy minisztert,
f) engedélyezi a végrehajtók közös irodájának létesítését és a végrehajtói iroda alapítását, nyilvántartást vezet a végrehajtói irodákról,
g) ellenőrzi a végrehajtó hivatali helyiségét, felelősségbiztosítását, a biztosíték összegének befizetését, bélyegzőlenyomatát, a letéti és elszámolási számla megnyitásáról szóló szerződést,
h) ellátja a végrehajtók, végrehajtó-helyettesek és végrehajtójelöltek feletti szakmai felügyeletet, ennek keretében jogosult a végrehajtó működését, ügyvitelét és pénzkezelését ellenőrizni, a végrehajtó iratait és nyilvántartásait megvizsgálni, magatartását ellenőrizni, továbbá a végrehajtó által lefolytatott eljárási cselekményen részt venni,
i) intézi a végrehajtókkal, végrehajtó-helyettesekkel és végrehajtójelöltekkel kapcsolatos panaszügyeket, a bíróság hatáskörébe tartozó ügyek kivételével,
j) igazolja a végrehajtók, végrehajtó-helyettesek és végrehajtójelöltek gyakorlatát,
k) szervezi a végrehajtók, végrehajtó-helyettesek és végrehajtójelöltek képzését és továbbképzését,
l) fegyelmi eljárást kezdeményez, nyilvántartja a jogerős fegyelmi határozatokat,
m) megválasztja a fegyelmi bíróság végrehajtó tagjait és a vizsgálóbiztosokat,
n) a végrehajtási ügyek intézéséről statisztikai adatgyűjtést és adatszolgáltatást végez,
o) az önálló bírósági végrehajtók hatáskörébe tartozó ügyekről a hiteles, pontos és gyors tájékoztatás érdekében felvilágosítást ad a sajtó, a rádió és a televízió részére, és
p) kiállítja az önálló bírósági végrehajtók, végrehajtó-helyettesek, végrehajtójelöltek és helyettes bírósági végrehajtók igazolványát.
(3) A kamara ellátja a következő feladatokat is:
a) nyilvántartást vezet a végrehajtók által folytatott végrehajtási eljárásokról,
b) az árveréssel és az ingatlanok értékesítésére vonatkozó nyilvános pályázattal kapcsolatos közlemények megjelentetésére hivatalos lapot tart fenn,
c) nyilvántartást vezet azokról a gazdálkodó szervezetekről, amelyekkel szemben a végrehajtás eredménytelen volt,
d) kezeli a végrehajtó tevékenységével okozott károk fedezésére szolgáló biztosíték összegét és abból a kár összegét, kifizeti a jogosultnak.
(4) A kamara a tagjaira kötelező iránymutatást adhat ki különösen a végrehajtók, végrehajtó-helyettesek és végrehajtójelöltek
a) képzéséről és továbbképzéséről,
b) magatartási szabályairól,
c) statisztikai adatszolgáltatásáról,
d) működésének vizsgálatáról és a panaszügyek intézéséről.
(5) A kamara működésével felmerülő kiadásokat elsősorban a végrehajtók által fizetett kamarai hozzájárulás (tagdíj), a kamara tevékenységével kapcsolatos gazdasági tevékenységből származó bevétel, az általános költségátalány, valamint a fegyelmi büntetésként kiszabott pénzbírságok összege fedezi.
51. § (1) A kamara szervei:
a) a közgyűlés, amely minden kamarai tagot magában foglal,
b) a választmány, amely az elnökség tagjaiból, továbbá a főváros és a megyék egy-egy küldöttjéből áll,
c) a héttagú elnökség,
d) a számvizsgáló bizottság, amely elnökből és két tagból áll.
(2) A kamara végrehajtó tagjai a kamara szerveiben tisztséget viselhetnek, azok elnökévé vagy tagjává megválaszthatók, kivéve, ha a 267. § (1) bekezdésének d) vagy e) pontja szerinti fegyelmi büntetés hatálya alatt állnak.
(3) Az elnökség a tagjai közül megválasztja a kamara elnökét és ügyvezető alelnökét, valamint az elnökségi titkárt. A számvizsgáló bizottság a tagjai közül választja meg az elnökét.
(4) A kamara a munkájának elősegítésére további tisztségeket és bizottságokat hozhat létre, hivatalt tarthat fenn, és ügyintézőket alkalmazhat.
252. § (1) A kamara elnöke a közgyűlést szükség szerint, de évente legalább egyszer a napirend közlésével összehívja. Ha a kamarai tagok egyötöde az ok és a cél megjelölésével írásban kérte, az elnök köteles a közgyűlést egy hónapon belüli időpontra összehívni.
(2) A közgyűlés akkor határozatképes, ha azon az elnökség 4 tagja és a kamara végrehajtó tagjainak több mint a fele jelen van. Határozatképtelenség esetén a taggyűlést újra össze kell hívni, a megismételt taggyűlés - ha azon az elnökség 4 tagja jelen van - a résztvevők számára tekintet nélkül határozatképes. A két taggyűlés között több mint egy hétnek kell eltelnie.
(3) Ha a közgyűlés határozatképes, az előzetes napirendben nem szereplő kérdést is a napirendjére tűzhet.
(4) A közgyűlés a határozatait szótöbbséggel hozza.
(5) A közgyűlés kizárólagos hatáskörébe tartozik a szervezeti és működési szabályzat elfogadása és módosítása, valamint a kamara szerveibe a tagok megválasztása.
(6) A tisztségviselők választása titkos szavazással történik, megbízatásuk 4 évre szól és újraválaszthatók.
253. § (1) A választmányt szükség esetén, de évente legalább egyszer a kamara elnöke vagy ügyvezető alelnöke hívja össze a napirend közlésével.
(2) A választmány akkor határozatképes, ha ülésén az elnökség legalább 4 tagja, valamint a választmány tagjainak több mint a fele jelen van, a döntéshozatal módjára a 252. § (3) és (4) bekezdése irányadó.
(3) A választmány elfogadja a kamara éves költségvetését, az annak végrehajtásáról szóló beszámolót, valamint a kamarai iránymutatásokat, és jogosult dönteni minden olyan kérdésben, amely nem tartozik a közgyűlés vagy az elnökség kizárólagos hatáskörébe.
253/A. § Az elnökség ülését az ügyvezető alelnök vagy az elnökségi titkár hívja össze, az akkor határozatképes, ha az elnökség legalább 5 tagja, köztük az elnök vagy az ügyvezető alelnök jelen van. A döntéshozatal módjára a 252. § (3) és (4) bekezdése irányadó.
(2) Az elnökség írásbeli szavazással is hozhat határozatot, ilyenkor - ha a szervezeti és működési szabályzat másként nem rendelkezik - a határozatképességhez valamennyi tag szavazata szükséges.
(3) Az elnökség meghatározza az ügyrendjét, és dönt a 250. § (2) bekezdésében foglalt kérdésekben, továbbá minden olyan kérdésben, amely nem tartozik a közgyűlés vagy a választmány kizárólagos hatáskörébe.
253/B. § (1) Az elnök képviseli a kamarát, gondoskodik az elnökség határozatainak előkészítéséről és végrehajtásáról. Az elnökség döntése alapján a határozat végrehajtását az elnökség, illetve a választmány erre kijelölt tagja is végezheti.
(2) A kamara elnöke ad tájékoztatást a végrehajtási ügyekről a sajtó, a rádió és a televízió részére, ezt a jogkörét a kamara bármely tagjára átruházhatja.
(3) Az ügyvezető alelnök gondoskodik a kamara ügyintézési és ügyviteli tevékenységének végzéséről.
(4) Az elnökségi titkár segíti az elnökség testületi munkáját, végzi az elnökség által ráruházott feladatokat, így különösen a jegyzőkönyvek és határozatok nyilvántartását és hitelesítését.
(5) A kamara elnökét az ügyvezető alelnök teljes jogkörrel helyettesítheti, akadályoztatása esetén helyettesíti, az ügyvezető alelnök akadályoztatása esetén az elnökségi titkár vagy az elnökség kijelölt tagja látja el az elnök feladatait.
(6) A szervezeti és működési szabályzat - e törvény keretei között - meghatározhatja az elnök és az elnökség tagjai között a feladatok megosztását.
253/C. § (1) A kamara szervezeti és működési szabályzatot készít, amelyben - e törvény keretei között - megállapítja a saját szervezetének, működési rendjének és gazdálkodásának, továbbá a 250. §-ban foglalt feladatok ellátásának részletes szabályait.
(2) A kamara a szervezeti és működési szabályzatát, valamint iránymutatását a meghozatalától számított 30 napon belül köteles jóváhagyás végett bemutatni az igazságügy miniszternek.
253/D. § (1) Az igazságügy miniszter törvényességi felügyeletet gyakorol a kamara működése felett. A törvényességi felügyelet nem terjed ki olyan ügyre, amelyben bírósági eljárásnak van helye.
(2) Ha a szervezeti és működési szabályzat vagy az iránymutatás jogszabályba, illetőleg ha a kamara határozata jogszabályba vagy a szervezeti és működési szabályzat valamely rendelkezésébe ütközik, az igazságügy miniszter a törvényességi felügyeleti jogkörében - határidő kitűzésével - felhívja a kamarát a jogszabálysértés megszüntetésére.
(3) A kamara köteles a megadott határidőn belül a felhívásnak megfelelően a szervezeti és működési szabályzatot, iránymutatást, illetve egyéb határozatot módosítani, vagy egyet nem értéséről az igazságügy minisztert tájékoztatni.
(4) Ha a kamara a megadott határidőn belül nem intézkedett a jogszabálysértés megszüntetése iránt, az igazságügy miniszter kérheti a szervezeti és működési szabályzat, iránymutatás, illetve egyéb határozat bírósági felülvizsgálatát. A pert a kamara ellen a megadott határidő lejártától számított 30 napon belül lehet megindítani, és a közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálatára vonatkozó szabályok szerint kell lefolytatni.
(5) Ha a bíróság a jogszabálysértést megállapítja,
a) a szervezeti és működési szabályzatot, az iránymutatást, illetőleg a kamara határozatát megsemmisítheti,
b) a törvényes működés helyreállítása érdekében elrendelheti a jogszabálysértően működő kamarai szerv választására jogosult szervnek, illetve a kamarai tagoknak az összehívását,
c) a kamara, illetve a kamarai szerv működését felfüggesztheti, és ellenőrzésére - a kamarai tagok közül - felügyelő-biztost rendelhet ki, ha a kamarai szerv működésének törvényessége másképpen nem biztosítható.
(6) A felügyelőbiztos köteles haladéktalanul összehívni a kamarai szerv ülését a törvényes működés helyreállítása céljából, a törvényes működés helyreállítását követően a felügyelőbiztos kirendelését meg kell szüntetni. Nem rendelhető ki felügyelőbiztosként az, aki a kamarában tisztséget nem viselhet.
(7) A felügyelőbiztos a tevékenységéről és annak eredményéről tájékoztatja a bíróságot és az igazságügy minisztert; ha a kirendelésben megállapított feladatokat nem látja el, helyette mást kell felügyelőbiztosként kirendelni.
(8) A felügyelőbiztos díjazását és költségtérítését a bíróság állapítja meg és a kamara viseli.
253/E. § (1) A kamara számítógépes nyilvántartást vezet azokról a gazdálkodó szervezetekről, amelyekkel szemben a végrehajtási eljárás eredménytelen volt, vagy csak részben vezetett eredményre. Gazdálkodó szervezetnek kell tekinteni e § alkalmazásában a Ptk. 685. §-ának c) pontjában említett szervezeteket.
(2) A nyilvántartás tartalmazza
a) a gazdálkodó szervezet azonosítására alkalmas adatokat (név, székhely, cégjegyzékszám, a nyilvántartásba vétel száma),
b) azt, hogy a gazdálkodó szervezettel szemben olyan végrehajtási eljárás volt folyamatban, amelynek során a szervezettel szemben fennálló követelés kielégítésére vagy a meghatározott cselekmény teljesítésére nem került sor,
c) a pénzkövetelés összegét a járulékokkal együtt,
d) az eljárás befejezésének időpontját, illetőleg a szünetelés kezdő időpontjának a megjelölését,
e) a végrehajtási ügy számát, és
f) azt, hogy a követelést a későbbiekben kielégítették (teljesítették).
(3) A végrehajtó (megyei bírósági végrehajtó) a végrehajtási ügy befejezésekor megkeresi a kamarát az adós gazdálkodó szervezet (2) bekezdésben foglalt adatainak a nyilvántartásba történő bejegyzése céljából. Ha a bejegyzés után az eljárás folytatódik, és ennek során a követelést kielégítették (teljesítették), ezt is közölni kell a kamarával.
(4) A kamara a nyilvántartás adatairól költségtérítés fejében tájékoztatást adhat annak, aki ezt a cél és az adatkéréshez fűződő jogi érdek megjelölésével írásban kéri. A nyilvántartásból történő tájékoztatás tényét rögzíteni kell.
(5) Az önálló és megyei bírósági végrehajtónak a (4) bekezdés szerinti tájékoztatásért nem kell költségtérítést fizetnie.
(6) Ha az adott gazdálkodó szervezetre vonatkozó nyilvántartás adataiban 5 éven keresztül nem történt változás, a kamara a gazdálkodó szervezetet a nyilvántartásból törli; a nyilvántartás alapjául szolgáló iratokat további 5 évig köteles megőrizni.
(7) A kamara az e §-ban szabályozott adatkezelés során köteles gondoskodni az adatok biztonságáról, így különösen védeni azokat a jogosulatlan hozzáférés, megváltoztatás, nyilvánosságra hozás vagy törlés, sérülés, megsemmisülés ellen.
20/1994. (XII. 24.) IM rendelet a bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről (2002. I. 25-ig volt hatályban)
Befejezett ügy
33. § Befejezett a végrehajtási ügy, ha
a) a végrehajtást kérő a teljesítést bejelentette, vagy a tartozást elengedte,
b) az adós a végrehajtható okiratban foglaltaknak eleget tett, és ezt a végrehajtó megállapította,
c) a bíróság a végrehajtást megszüntette,
d) a végrehajtható okiratot visszavonták, törölték, vagy hatályon kívül helyezték (megváltoztatták),
e) a bűnügyi zárlatot megszüntették.
34. § Befejezett a végrehajtási ügy akkor is, ha
a) a végrehajtást felfüggesztették,
b) a végrehajtás szünetel,
c) a végrehajtó a végrehajtási ügy iratait a bírósághoz visszaküldte,
d) az ügyet más végrehajtási üggyel egyesítették,
e) a letiltás előjegyzését a munkáltató (a járandóságot folyósító szerv) igazolta, vagy a lefoglalt követelést, illetőleg a később keletkező követelésről szóló szerződést a harmadik személy elismerte, és más intézkedésre nincs lehetőség, vagy nincs szükség,
f) biztosítási intézkedés végrehajtása esetén a végrehajtó a szükséges intézkedést megtette,
g) a meghatározott cselekmény végrehajtása során a végrehajtást kérő a Vht. 172. §-ának (3) bekezdése szerinti közlési kötelezettségének határidőben nem tett eleget.
35. § (1) A végrehajtó a 33. § szerint befejezett végrehajtási ügyeket havonta egyszer, a hónap 10. napjáig kísérőjegyzékkel megküldi a végrehajtói irattárhoz.
(2) A végrehajtó a 34. § szerint befejezett végrehajtási ügyeket saját maga kezeli úgy, hogy azokat 1 évre nyilvántartásba helyezi. Ha ez alatt a végrehajtás folytatása iránt nem kellett intézkedni, az ilyen végrehajtási ügy iratait is - az (1) bekezdésben említett iratokkal együtt - a végrehajtói irattárhoz kell megküldeni.
1/2002. (I. 17.) IM rendelet a bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről (2002. I. 25-től hatályos)
A végrehajtási ügy befejezése
33. § Befejezett a végrehajtási ügy (érdemi befejezés), ha
a) a végrehajtást kérő a teljesítést bejelentette, vagy a tartozást elengedte,
b) az adós a végrehajtható okiratban foglaltaknak eleget tett, és ezt a végrehajtó megállapította,
c) a bíróság a végrehajtást megszüntette,
d) a végrehajtható okiratot visszavonták, törölték, vagy hatályon kívül helyezték (megváltoztatták),
e) a bűnügyi zárlatot megszüntették,
f) a zálogtárgy értékesítéséből befolyt összeget a végrehajtó felosztotta,
g) a végrehajtó az előzetes eljárás során a jogosultnak a tájékoztatást megadta,
h) a végrehajtó a végrehajtási kérelmet a bíróságnak megküldte.
34. § Befejezett a végrehajtási ügy akkor is (ügyviteli befejezés), ha
a) a végrehajtást felfüggesztették,
b) a végrehajtás szünetel,
c) a végrehajtó a végrehajtási ügy iratait másik végrehajtónak küldte meg [31. §, Vht. 225. § (3) bek.],
d) az ügyet más végrehajtási üggyel egyesítették,
e) a letiltás előjegyzését a munkáltató (a járandóságot folyósító szerv) igazolta, vagy a lefoglalt követelést, illetőleg a később keletkező követelésről szóló szerződést a harmadik személy elismerte, és más intézkedésre nincs lehetőség, vagy nincs szükség,
f) biztosítási intézkedés végrehajtása esetén a végrehajtó a szükséges intézkedést megtette,
g) a meghatározott cselekmény végrehajtása során a végrehajtást kérő a Vht. 172. §-ának (3) bekezdése szerinti közlési kötelezettségének határidőben nem tett eleget.
35. § (1) Az önálló bírósági végrehajtó a befejezett végrehajtási ügyek iratait - elkülönítve a folyamatban lévő ügyektől - a 6. §-ban foglaltaknak megfelelően saját irattárában kezeli, a megyei bírósági végrehajtó a bírósági iratok kezelésére vonatkozó szabályok szerint jár el.
(2) Az irattárként használt helyiségnek alkalmasnak kell lenni a végrehajtási iratok őrzésére, és annak biztosítására, hogy az iratokhoz illetéktelen személyek ne férhessenek hozzá, az iratok ne sérüljenek, vagy semmisüljenek meg.
(3) A végrehajtási iratok kezelésére, őrzésére és selejtezésére megfelelően alkalmazni kell a bírósági iratokra vonatkozó szabályokat.
36. § Ha a végrehajtó szolgálata megszűnik, a végrehajtási ügyek iratait és a nyilvántartásokat a szolgálatba lépő új végrehajtónak (helyettesnek) adja át. Ha a végrehajtói álláshely megszűnik, az iratokat, nyilvántartásokat a felügyelő szervnek kell átadni, amely azokat a 35. §-ban foglaltak betartásával kezeli.

Alkotmánybírósági határozatok:
72/1995. (XII. 15.) AB határozat, 39/1997. (VII. 1.) AB határozat