Előadó: Dr. Somosi György

Jelentés az OBH 2173/2002. számú ügyben

Az eljárás megindítása

A panaszos a tulajdonában álló gádorosi ingatlan előtti buszmegálló átépítését sérelmezte. Beadványában az országgyűlési biztos közreműködését kérte, hogy a megállót helyezzék át, illetve szüntessék meg.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján a tulajdonhoz, az egészséges környezethez, valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog érintettsége miatt vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás

2001. október 29-én a Fő u. 6. és 7. szám alatti ingatlanok tulajdonosai kérelemmel fordultak a Békés Megyei Állami Közútkezelő Kht-hez, a Békés Megyei Közlekedési Felügyelethez, valamint Gádoros Nagyközség Polgármesteri Hivatalának jegyzőjéhez, melyben az ingatlanaik előtt kialakított buszmegállók megszüntetését és más helyre történő áthelyezését kérték. Kérelmük indokául előadták, hogy a rezgésektől repedések keletkeznek a falakon; a zaj, a levegőszennyezés zavarja a lakókat. A kérelemben a buszmegálló elhelyezésére a jelenleginél alkalmasabb, lehetséges helyszíneket is felvetettek.

A Közútkezelő Kht. válaszában az áll, hogy az autóbuszmegállók több éve üzemben lévő közlekedésbiztonsági célokat szolgáló műszaki építmények. Az utcában végzett főburkolat-felújítással egyidőben sor került a megállók felújítására, korszerűsítésére is.
A kérelemben javasolt helyszíneket az önkormányzat képviselőjével megvizsgálták. A megállók kereskedelmi, ipari és egyéb létesítmények elé, ahol jelenleg parkolók, áru lerakóhelyek vannak, nem helyezhetők át. Az Üzemanyagtöltő-állomás előtti, illetve annak környezetében lévő területek a vasúti kereszteződés közelsége miatt közlekedésbiztonsági szempontokra tekintettel nem megfelelőek.

A Közlekedési Felügyelet hatáskörének hiányáról tájékoztatta a panaszost, egyben a kérelmet áttette a Közútkezelőhöz.

A polgármesteri hivatal jegyzője válaszában közölte, hogy az út kezelője a Békés Megyei Állami Közútkezelő Kht. E szerv képviselője és a hivatal műszaki ügyintézője a helyszíni szemlén megállapította, hogy a buszmegálló helye nem változott, csak a régi felújítása történt, így helykijelölési eljárást sem kellett lefolytatni, az ugyanis a rendelkezésre álló jegyzőkönyv szerint még 1981-ben történt.

A jegyzői válasz ismeretében a megálló korábbi és jelenlegi helyzetének pontos megállapítása érdekében rövid úton kértem tájékoztatást a polgármesteri hivatal műszaki előadójától aki elmondta, hogy a buszmegálló felújításakor az ingatlan előtt autóbuszöböl kialakítása is megtörtént, amivel a megálló közelebb került a panaszos házához. Az ingatlan előtt felszállószigetet létesítettek, ami korábban nem volt. Ennek a szabvány szegélykő magasságával megegyező műtárgynak az előnye, hogy könnyebb a fel- és leszállás; emellett a szegélykő rezgéscsökkentő hatású is. A megálló és a járda közötti árok szélessége csökkent. Az ingatlan kerítése előtt korábban is volt várakozóhely - egy bádogból készült bódé - amit a beadványhoz mellékelt fényképen is látható igényesebb, fából készült várakozóhely váltott fel.

Az ügy jogszabályi háttere

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény

99. § A tulajdonos jogosult a dolgot használni és a dologból folyó hasznokat szedni, viseli a dologgal járó terheket és a dologban beállott azt a kárt, amelynek megtérítésére senkit sem lehet kötelezni.
100. § A tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné.

A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény

12. § (6) A közúti forgalmi rend kialakításánál különös figyelmet kell fordítani a gyalogos átkelőhelyek elhelyezésére és megjelölésére, a közúti csomópontok és vasúti átjárók forgalmának szabályozására, a gyalogos- és kerékpáros forgalom biztonságára és - belterületen - a tömegközlekedés zavartalanságára. Fokozottan védeni kell a közúti forgalomban résztvevő gyermekeket, időskorúakat, valamint a mozgáskorlátozottakat és egyéb testi fogyatékosokat.

34. § (2) A közút forgalmi rendjét - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a közút kezelője alakítja ki. A forgalmi rendet - a forgalmi körülmények vagy a baleseti helyzet jelentősebb változása esetén, de legalább ötévenként - a közút kezelőjének felül kell vizsgálnia, és ha szükséges, módosítania kell. A közlekedési hatóság - a közlekedés biztonságát sértő vagy veszélyeztető helyzet megszüntetése érdekében - kezdeményezheti a forgalomszabályozás módosítását, vagy a közút kezelőjét a forgalmi rend felülvizsgálatára kötelezheti.

A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény

8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen:... helyi tömegközlekedés... biztosítása.

Az utak forgalomszabályozásáról és a közúti jelzések elhelyezéséről szóló 20/1984. (XII.21.) KM rendelet

2. § (9) Az út kezelőjének hozzájárulása szükséges tömegközlekedési járat útvonalának és megállóhelyeinek kijelöléséhez.

VII. fejezet
Tömegközlekedési járatok megállóhelyei
25. Tömegközlekedési járatok megállóhelyeinek kijelölése

1/1986. (II. 21.) ÉVM-EüM együttes rendelet a köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységekről

7. § (1) Közforgalmú közúti közlekedés céljára szolgáló tömegközlekedési járművek esetében
a) a közterületen levő üzemi területek, végállomások, pályaudvarok, továbbá a villamosközlekedéssel összefüggésben létesített megállóhelyek és járdaszigetek tekintetében a járművek üzembentartója,
b) a belterületen levő és az a) pont alá nem tartozó váróhelyiségek, várakozóhelyek, járdaszigetek és a járdától füvesített területtel vagy egyéb módon elkülönített megállóhelyek tekintetében a települési, a fővárosban a fővárosi önkormányzat képviselőtestülete köteles a rendszeres tisztántartásról, továbbá az ott keletkezett hulladék eltávolításáról gondoskodni.

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya

13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.

70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai

1. Az autóbuszmegállókkal kapcsolatos lakossági panaszok (zaj, kipufogógázok, a várakozó utasok hangoskodása, szemetelése) vizsgálatakor szükséges a tulajdonjog tartalmának elemzése.

A tulajdonjog tartalmát egyfelől a tulajdonost megillető alanyi jogokkal, másfelől a tulajdonost terhelő kötelezettségekkel lehet jellemezni. A terhek viselésének kötelezettsége éppúgy a tulajdonjog tartalmát alkotja, mint a tulajdonost megillető jogosultságok rendszere.
A Ptk. 99. §-a alapján a tulajdonos viseli a dologgal járó terheket. A dolog természetéből adódó terhek (karbantartási, felújítási, üzemeltetési költségek) és a közterhek (adók, illetékek stb.) mellett a dologgal járó terhek külön csoportját alkotják a tulajdonjog részjogosítványainak korlátozásai, melyekkel szemben a tulajdonost tűrési kötelezettség terheli.

Ki kell emelni a Ptk. 100. §-át, a szomszédjog általános szabályát, amely úgy rendelkezik, hogy a tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné. Így pl. tilos gáz, füst, zaj útján a szomszédos telekre olyan áthatást gyakorolni, amely a szomszédot szükségtelenül zavarja, vagy amely jogai gyakorlását veszélyezteti.

A másokat zavaró tevékenység csak akkor tiltott, ha a zavarás szükségtelenül következik be, amennyiben viszont a zavarás szükségszerű, a cselekmény nem jogellenes.

2. Az autóbuszöböl kialakításával a megálló közelebb került az ingatlanhoz, azonban főútvonalakon célszerű autóbuszöblöket létesíteni, mert ilyen hiányában a forgalmi sávban megálló autóbusz mögött rövid idő alatt hosszabb kocsisor alakulhat ki. A folyamatos közlekedés megszűnik, a járművek feltorlódnak az úttest forgalmi sávjában álló autóbusz mögött. A forgalom folyamatossága és biztonsága érdekében az autóbuszöböl létesítése nem kifogásolható.

A felszállósziget kialakításával könnyebbé válik a fel- és leszállás a járművekre, ami idősebb, vagy nehezebben mozgó utasoknak jelent könnyebbséget. A szegélykő rezgéscsökkentő hatását elfogadom, míg az autóbuszmegállóhelyet jelző közúti jelzőtábla előtti új várakozóhely esztétikai változást jelent. Az előkert nélküli, utcafronti telepítésű ingatlan előtti járda és a megálló között keskeny zöldterület húzódik fiatal fákkal.

A járatsűrűség csekély, mert a megállóban naponta 8-10 autóbusz áll meg. Az út, ami mellett az ingatlan fekszik, jelentős forgalmú főútvonal, ezért a személy- és tehergépjárműforgalom folyamatos zavaró hatásával is számolni kell.

3. A tömör beépítésű területeken zajló autóbuszforgalom okozta környezeti terhelést valamennyi ottlakó tűrni köteles. Ilyen lakókörnyezetben szinte lehetetlen a megállóhelyeket úgy kijelölni, hogy az az összes érintett számára elfogadható legyen, mert a megállóhely működésével összefüggő jelenségek mindig zavarnak valakit. Az áthelyezés a problémát rendszerint nem megoldja, hanem újratermeli, azaz a korábbi panaszosok helyett mások fordulnak a hatósághoz.
Ez történt egy korábban vizsgált ügyben is, ahol az áthelyezés megnyugtató megoldást jelentett az áthelyezést indítványozó lakónak, ugyanakkor ellenállást váltott ki az áthelyezéssel érintett másik épület lakóiból. Az áthelyezés a problémát nem oldotta meg, csak a panaszosok személyében eredményezett változást.
A helyi önkormányzatokról szóló törvény települési önkormányzati feladatként határozza meg a helyi tömegközlekedés biztosítását, ennélfogva a tömegközlekedés működtetésével óhatatlanul együttjáró zavarás szükségszerűnek minősíthető, azt a tulajdonosok tűrni kötelesek. Több tűrésre kötelezett esetén az ésszerűség és igazságosság követelménye lehet irányadó.
A szükségszerű zavarással kapcsolatos tűrési kötelezettség magában foglalja a megálló létéből adódó fokozott terheket is. Nem kifogásolható, ha valamennyi érintett számára elfogadható megoldás hiányában olyan intézkedés történik, amely az egyformán tűrésre kötelezettek lakókörülményeinek összevetése eredményeként a legkevésbé rossz.

4. Kétségtelen, hogy a lassító, a le- és felszállások alatt járó motorral álló, majd elinduló busz zaja zavaró lehet még akkor is, ha annak zajszintje egyébként nem feltétlenül nagyobb a közúti forgalom zajánál. A járművek kipufogógáza és a megállóban várakozó utasok magatartása szintén zavarhatja az ottlakókat.

Arra a kérdésre, hogy a buszmegálló közelségéből adódóan keletkezett-e az épületben műszaki károsodás, igazságügyi műszaki szakértői vélemény adhat választ. A tömegközlekedés által az épületben esetlegesen okozott károk miatt a panaszosnak lehetősége van kártérítés iránti kereset benyújtására a bíróságon.

Törvényben rögzített feladata a települési önkormányzatnak a helyi tömegközlekedés biztosítása, míg méltányolható lakossági igény, hogy az megfelelő színvonalon történjen. Ehhez a biztonságos autóbuszok közlekedtetése, az utazási szokásokat figyelembe vevő menetrend összeállítása mellett hozzátartozik az is, hogy a megállók egymástól való távolsága ne legyen indokolatlanul nagy. A megállók számának csökkentése egy adott útszakaszon a megnövekedett gyaloglási távolságok miatt újabb, csak más tartalmú panaszbejelentéseket eredményezne.
Az áthelyezés forgalombiztonsági és forgalomtechnikai problémákat vet fel, valamint valószínűsíthetően az áthelyezéssel érintett új lakóingatlan tulajdonosainak ellenállását váltaná ki, vagyis csak a panaszos lakók személyében eredményezne változást, a problémát nem oldaná meg. A más lakóingatlan elé helyezés akkor támogatható, ha ott a lakókörülmények jobbak, pl. az előnyösebb fekvés, vagy a meglévő előkert miatt a zavaró hatások kisebb mértékben jelentkeznek (az egyformán tűrésre kötelezettek lakókörülményeinek összevetése eredményeként a legkevésbé rossz megoldás). Áthelyezés esetén célszerű a megállót beépítetlen ingatlan, tér, közintézmény stb. elé helyezni, ahol a lakosságot nem zavarja.
A közútkezelő az önkormányzat műszaki ügyintézőjével a megálló áthelyezésére irányuló lakossági kérelmet megvizsgálta és azt nem tartja lehetségesnek.

5. Az érintett szervek a beadványt kivizsgálták, az indítványozókat megfelelően tájékoztatták, ezért eljárásukkal kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítok meg.
A körülmények esetleges változása járhat azzal, hogy a megálló elhelyezésére alkalmasabb terület merül fel, ezért felkérem Gádoros Nagyközség polgármesterét és a Békés Megyei Állami Közútkezelő Kht. igazgatóját, hogy a megálló elhelyezésére a jelenleginél megfelelőbb terület esetén az áthelyezés lehetőségét vizsgálják meg és amennyiben annak nincs akadálya, az áthelyezést végezzék el.

Budapest, 2002. november

										Lenkovics Barnabás