Előadó: dr. Izafé Éva 

J e l e n t é s
az OBH 1973/2002. számú ügyben

Az eljárás megindulása

A panaszos  - több társa nevében - azért fordult panasszal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy Tiszavárkony Község Önkormányzata a 2000-ben elszenvedett belvízkár során károsodott ingatlana helyreállítása érdekében nem részesítette támogatásban.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogorvoslathoz való jog, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való  megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás

A panaszos ingatlana a 2000. évi nagy esőzések során károsodott. A kárt észlelve - elmondása szerint - azonnal bejelentést tett az önkormányzatnál. A panaszos csoport képviseletében a panaszirodán személyesen is megjelent károsult sérelmezte, hogy a kárfelmérés során nem minden bejelentés lett kivizsgálva. Van olyan érintett is akinek a káráról kárfelmérési jegyzőkönyv nem is készült. A legfőbb sérelem pedig az, hogy az elszenvedett, súlyosnak minősített belvízkár ellenére kártalanításban, kárenyhítésben egyik érintett sem részesült. Kifogásolta a panaszos az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság válaszát is, mivel azzal több  ponton nem ért egyet. Az ügyészségen is tettek az érintettek feljelentést, de az eljárás menetéről nincs tudomásuk. A panaszos által csatolt kárfelmérési adatlap szerint a kárfelmérés 2000. 05. 29-én történt.
Az önkormányzat polgármesterétől - két panaszost megjelölve - kértem az iratok megküldését, aki válaszában  az alábbiakat közölte. 
Az 1. számú panaszos (N.L-né) 2001. 01. 18-án iktatott kérelmében a  falak vizesedése, penészedése és a vakolat hullása miatt kérte az önkormányzattól ingatlanának kárfelmérését. Az önkormányzat pár nap múlva levélben arról tájékoztatta a panaszost, hogy a kárbejelentési lehetőség 2000. 08. 14-én lezárult, ezért nincs lehetőség kárenyhítési támogatást biztosítani. 
A 2. számú (személyesen is megjelent P.J-né) panaszos is határidőn túl, 2000. 05. 29-én adta be kérelmét, ugyanis a kárbejelentés 2000. 05. 10-éig volt lehetséges, ezért az ő esetében a többi pótfelméréssel együtt 2000. 08. 14-én adta át az önkormányzat az igényeket a katasztrófavédelmi igazgatóságnak.  A pótfelmérésben 139 károsult szerepelt, akiknek az önkormányzat saját forrásból semmilyen támogatást nem tudott nyújtani, mivel hosszú évek óta működési forráshiányosak, működésüket csak ÖNHIKI támogatásból tudják biztosítani.  A 2000. évi ár- és belvíz pótfelmérésben szereplő károsultak kárenyhítésére az önkormányzat 4 millió forint központi támogatást kapott, melyet 4 összedőlt ingatlantulajdonos lakhatási feltételeinek megteremtésére biztosítottak. A megküldött iratok szerint az önkormányzathoz 2000. 05. 15-ig (az önkormányzat 05. 10-ével jelölte meg a határidőt, mert az összesítéseket követően a felterjesztési határidő 05. 15-e volt) számos igénybejelentés érkezett. A költségvetés 145 fő károsultnak biztosított kárenyhítést, mintegy 150 millió forint összegben, mellyel az önkormányzat a megfelelő módon elszámolt. Az iratok között a panaszos által benyújtott "fellebbezés" megjelölésű beadvány jegyzett dátuma 2000. 08. 23. 

Ettől korábbi beadvány az iratok között nem található, csak a 2000. 05. 29-én kelt  kárfelmérési lapból lehet következtetni, hogy a panaszos írásban vagy szóban ez előtti időpontban nyújtott be kárenyhítési kérelmet. Az önkormányzat válasza értelmében a beadási időpont 2000. 05. 29-e volt (egyező időpont a kárfelmérés napjával), de erre vonatkozó feljegyzés, a kérelem jegyzőkönyvbe foglalása vagy iktatott kérelem nincs.

Az ügy jogszabályi háttere

9/1998. (I. 23.) Korm. rendelet a helyi önkormányzatok címzett és céltámogatásának, a céljellegű decentralizált támogatásának igénybejelentési, döntéselőkészítési és elszámolási rendjéről, valamint a Magyar Államkincstár finanszírozási, elszámolási és ellenőrzési feladatairól, továbbá a TÁKISZ feladatairól
34. § A helyi önkormányzat támogatást igényelhet - a 43. §-ban foglaltak kivételével - a területfejlesztési tanácstól az önkormányzati tulajdont sújtó, előre nem látható természeti vagy más károkból adódó (vis maior) esetek többletkiadásainak részbeni vagy teljes támogatására, a biztosításból vagy egyéb módon megtérülő károk figyelembevételével.
36. § (1) Különösen súlyos természeti vagy más, a település nagyobb részét érintő károk (pl. földrengés, árvíz, lakott területen belüli nagy kiterjedésű belvíz, tornádó, tűzvész, robbanás) mérséklésére a támogatás azonnali segítségnyújtásként előleg formájában is folyósítható a területfejlesztési tanács utólagos engedélyezésével, a tanács elnökének előzetes döntésével, elszámolási kötelezettséggel.
(2) Kivételes esetben a támogatás a lakosság egyszeri, rendkívüli szociális támogatására is kiterjedhet. A lakossági támogatás a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben előírt eljárási szabályokkal egyezően az önkormányzati kötelezettségből eredő kiadások (átmeneti segély nyújtása a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került személyek részére az életveszély és a lakhatás elemi feltételeinek megteremtéséhez) részbeni vagy teljes megtérítését jelenti. A támogatás előleg formájában is folyósítható az (1) bekezdésben részletezett eljárás szerint.
39. § A helyi önkormányzat a támogatás felhasználásáról - annak megtörténtét követő 30 napon belül - az idevonatkozó hiteles bizonylatok becsatolásával, a területfejlesztési tanácsnak köteles elszámolni.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
A tényállás tisztázása
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
A vizsgálat annak megállapítását célozta, hogy okozott-e alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az ügyben eljáró önkormányzat a jogorvoslathoz, a jogbiztonsághoz és a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggésben, amikor a panaszos(ok) kérelmét az önkormányzat levélben utasította el, illetve akkor, amikor az egyik panaszos ügyében a kárfelmérést, tehát az eljárást  megelőző, iktatási dátummal jelzett  kérelem nem áll rendelkezésre.
Abból kell kiindulni, hogy vis maior támogatásokra a költségvetés jelentős összegeket biztosított az önkormányzatoknak, kormányrendeletben, meghatározva a támogatások folyósítását, de alapvetően az önkormányzatok döntésére bízva az összegek elosztását. 
A vizsgálat megállapította, hogy az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (Áe.) rendelkezéseit az ügyben az önkormányzat nem tartotta be. A szabályszerű határozat meghozataláról nem gondoskodott, a jogorvoslati lehetőséget nem biztosította. Az alakszerű határozat mellőzésével adott tájékoztatás nem felel meg a tartalmi követelményeknek. A határozat és annak indokolása azt a célt szolgálja, hogy azokat a releváns tényeket tartalmazza, melyekre a jogalkalmazó szerv a döntését alapozta.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. 
A döntésből ki kell tűnnie azoknak a preferenciáknak, melyeket a döntés meghozatala során az eljáró hatóság alkalmazott, és annak, hogy a kérelmező mely elvárásoknak nem tett eleget és melyek azok az elvárások melyeknek eleget téve a későbbiekben eséllyel nyújthatja be kérelmét. A pontos tényállás felderítése nélkül, határozat mellőzésével nem lehet a kérelmet elutasítani, mert ez megalapozatlansághoz sőt önkényes döntésekhez vezethet.
Az Áe. - általános szabályként - semmiféle kötöttséget nem ír elő az ügyfél által előterjeszthető kérelemmel kapcsolatban. Ezzel összefüggésben egy követelmény fogalmazható meg: akár szóban, akár írásban fordulnak kérelemmel a közigazgatási  szervhez, abból egyértelműen ki kell tűnnie annak, hogy az ügyfél milyen célból kívánja az államigazgatási eljárás megindítását vagy folytatását. Az alakszerűségtől mentes kérelem benyújtásának lehetőségét az Áe. két szempont alapján biztosítja: egyrészt az ügyfelek (különösen a magánszemélyek) gyakran járatlanok a jogban, így az alaki és tartalmi követelmények előírása számukra jelentősen megnehezítené az eljárás kezdeményezését, vagy az abban való részvételt. Másrészt számos olyan államigazgatási ügy van, ahol az ügyfél kérelme gyorsan (esetleg azonnal teljesíthető (például: egyes hatósági bizonyítványok kiadása); a kötelező írásbeliség elrendelése ilyen esetekben csupán a felesleges bürokráciát növelné. 
Ha az ügyfél a kérelmét szóban terjeszti elő, akkor - fő szabályként - a kérelmet jegyzőkönyvbe kell foglalni. A jegyzőkönyv készítése csak akkor mellőzhető, ha a közigazgatási szerv a kérelmet azonnal teljesíti (például: az anyakönyvi kivonatot kiállítja és az ügyfélnek átadja), s ezt a teljesítést - az ügyre vonatkozó különös eljárási szabályok szerint - elegendő az iratra feljegyezni, vagy a nyilvántartásba bejegyezni (lásd. az Áe. 17. § (3) bekezdését).
Erre vonatkozó utalást az iratok között nem találtam, ezért egyértelműen azt sem lehetett megállapítani, hogy a 2. számú panaszos mikor nyújtotta be, mikor adta elő szóban azt a kérelmét, mellyel kapcsolatban 2002. 05. 29-én ejtették meg a kárfelmérést. Megfelelő dokumentálás hiányában a határidő elmulasztására levélben nem lehet hivatkozni. 
Az 1. számú panaszos vonatkozásában egyértelműen megállapítható volt, hogy a kérelmet 2001. 01. 18-án iktatták az önkormányzatnál, és arra levélben kapott választ.
Összegzésként megállapítható, hogy a panaszosok által kért támogatási formákra vonatkozó alakszerű döntés nem született.
6/1998. (III. 11.) AB határozat rámutatott, hogy: " ... A "tisztességes eljárás" (fair trial) követelménye nem egyszerűen egy a bíróságnak és az eljárásnak itt megkövetelt tulajdonságai közül (ti. mint "igazságos tárgyalás"), hanem az idézett alkotmányi rendelkezésben foglalt követelményeken túl - különösen a büntetőjogra és -eljárásra vonatkozóan - az 57. § többi garanciájának teljesedését is átfogja. Sőt, az Egyezségokmánynak és az Emberi Jogok Európai Egyezményének - az Alkotmány 57. §-a tartalmához és szerkezetéhez mintát adó - eljárási garanciákat tartalmazó cikkei általában elfogadott értelmezése szerint a fair trial olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet csupán megítélni. Ezért egyes részletek hiánya ellenére éppúgy, mint az összes részletszabály betartása dacára lehet az eljárás "méltánytalan" vagy "igazságtalan", avagy "nem tisztességes". Természetesen különbözik egy adott eljárás fair voltának megítélése az abban az ügyben döntő nemzetközi bizottságok vagy bíróság eljárásában a magyar Alkotmánybíróság lehetőségeitől, amely elvont normakontrollt végez. Ez utóbbiban csupán a tisztességes eljárás megkövetelte általános ismérvek megállapítására van lehetőség.

A vizsgálatban megállapítottam, hogy Tiszavárkony Község Önkormányzata az 1. és 2. számú panaszos esetében az alakszerű határozat meghozatalának mellőzésével, a 2. számú panaszos esetében ezen felül a kárenyhítési igénybejelentési kérelem nem dokumentált kezelésének módjával a jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz fűződő alkotmányos jogokkal kapcsolatban visszásságot okozott.

Kezdeményezés

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében foglaltakra vonatkozóan felkérem Tiszavárkony Község Önkormányzat képviseletében eljáró polgármestert, hogy a vizsgálatban már jelzett két panaszos vis maior támogatással összefüggő kérelme ügyében hozzon alakszerű határozatot, szem előtt tartva a vis maior támogatásokkal kapcsolatos kormányrendelet, az ezzel kapcsolatos helyi rendeletük és az államigazgatási eljárás szabályairól szóló törvény rendelkezéseit. 

Ajánlás

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjét annak megállapítására, hogy a külön íven szövegezett panaszosok kérelme milyen módon és milyen időpontban került iktatásra az önkormányzatnál, és a panaszosok ügyében az önkormányzat betartotta-e a törvényben és a saját rendeletében előírt határozathozatali és kézbesítési kötelezettségét. A vizsgálatban feltártak alapján tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Kérem a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjét és Tiszavárkony Község Önkormányzatának Polgármesterét, hogy a kezdeményezéssel, illetve ajánlással kapcsolatos álláspontjukról, illetve intézkedésükről 30 napon belül értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 2002. november  "            "

Takács Albert