OBH 1857/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában egy temetkezési szolgáltató kft., valamint több hatóság eljárását, ill. mulasztását sérelmezte.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem Tata Város jegyzőjét, a Komárom-Esztergom megyei rendőr-főkapitányt, az APEH Komárom-Esztergom megyei igazgatóját, a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség vezetőjét, az országos tisztifőorvost, valamint a tatai városi tisztifőorvost.

Érintett alkotmányos jogok:
Tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.);
Egészséges környezethez való jog (Alkotmány 18. §);
Az emberi méltósághoz való jogból levezethető kegyeleti jog (Alkotmány 54. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.):
5. § (4) Ha a bíróság valamely ügyben a hatáskörét vagy ennek hiányát megállapítja, vagy az ügy érdemében határoz, ez a döntés a közigazgatási szervre kötelező.
7. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
(2) A közigazgatási szerv - tekintet nélkül a hatáskörére és az illetékességére - köteles megtenni azt az intézkedést, amelynek hiányában a késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna. Erről az intézkedésről haladéktalanul értesíteni kell a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervet, amely az intézkedés fenntartásának szükségességét felülvizsgálja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
55. § A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó feladatok végrehajtása érdekében hatósági ellenőrzést végez.
56. § A hatósági ellenőrzésről az ügyfelet előzetesen értesíteni kell, kivéve ha az előzetes értesítés az ellenőrzés eredményességét veszélyeztetné. Ilyen esetben a jelenlevő ügyfelet az ellenőrzés megkezdésekor szóban kell értesíteni.
57. § (1) A közigazgatási szerv a hatósági ellenőrzés eredményes ellátásához szükséges helyiségbe (területre) beléphet, iratokat megtekintheti, tárgyat megvizsgálhatja, munkafolyamatot (tevékenységet) megfigyelheti, az ügyféltől és képviselőjétől felvilágosítást kérhet, és egyéb bizonyítást folytathat le.
(2) A hatósági ellenőrzés akadályozása esetén a 35. § megfelelően irányadó.
58. § A hatósági ellenőrzést úgy kell végezni, hogy az az ügyfél munkáját, rendeltetésszerű tevékenységét lehetőleg ne akadályozza.
59. § (1) A közigazgatási szerv jogszabálysértés megállapítása esetén köteles a szükséges intézkedéseket megtenni, így különösen:
a) hatósági jogkörét e törvény szerint gyakorolni,
b) az ügyfél vagy a felettes (érdekképviseleti) szerv figyelmét felhívni a tapasztalt jogszabálysértésre,
c) más közigazgatási szervet intézkedés végett megkeresni,
d) fegyelmi, szabálysértési, polgári, büntető vagy egyéb eljárást kezdeményezni.
(2) A megkeresett szerv köteles a közigazgatási szerv megkeresését érdemben megvizsgálni és saját intézkedéséről vagy mellőzésének okáról a közigazgatási szervet harminc napon belül tájékoztatni.
71. § (1) Ha a közigazgatási szerv határozata jogszabályt sért, a felettes közigazgatási szerv a határozatot megváltoztathatja vagy megsemmisítheti, és az ügyben eljárt közigazgatási szervet új eljárásra utasíthatja. Ez a jogkör illeti meg a felettes közigazgatási szervet akkor is, ha a szakhatóság - a felettes szerve útján - a határozatnak részére történő megküldésétől [45. § (4) bek.] számított tizenöt napon belül hozzájárulásának figyelmen kívül hagyását sérelmezi.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, vagy feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze, illetőleg mással elvégeztesse; mindezekben az esetekben a kötelezettet az előreláthatólag felmerülő költség előlegezésére kötelezheti;
b) a jogosult kívánságára a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti;
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet;

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
54. § (1) Könnyű testi sértés, magántitok megsértése, levéltitok megsértése, rágalmazás, becsületsértés és kegyeletsértés esetén a vádat mint magánvádló a sértett képviseli, ha az elkövető magánindítványra büntethető.
82. § (3) A tárgyi bizonyítási eszközt, ha lefoglalásra nem alkalmas, a bűncselekménnyel kapcsolatos egyedi tulajdonságainak leírását vagy fényképét, az iratokhoz kell csatolni.
123. § (1) Magánindítványra büntethető bűncselekmény miatt csak a jogosult feljelentése alapján indítható büntető eljárás. A magánindítvány előterjesztésére jogosultnak minden olyan nyilatkozatát, amely szerint az elkövető büntetőjogi felelősségrevonását kívánja, magánindítványnak kell tekinteni.
(3) A magánindítványt attól a naptól számított 30 napon belül kell előterjeszteni, amelyen a magánindítványra jogosult a bűncselekmény elkövetőjének kilétéről tudomást szerzett. A (2) bekezdés esetén ezt a határidőt attól a naptól kell számítani, amelyen a magánindítványra jogosult a hatóság felhívásáról tudomást szerzett. A meghalt sértett hozzátartozója a még nyitva álló idő alatt terjesztheti elő a magánindítványt.
170. § (1) A bíróság az eljárást megszünteti,
d) ha a cselekményt már jogerősen elbírálták;
e) ha a vádat a vádirat benyújtása után elejtették;
f) az olyan bűncselekmény vagy szabálysértés miatt, amelynek a vád tárgyává tett jelentősebb súlyú bűncselekmény mellett a felelősségre vonás szempontjából nincs jelentősége.
186. § (5) A 170. § (1) bekezdésének d)-f) pontjában meghatározott ok miatt, valamint büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az eljárást a bírósági titkár is megszüntetheti.
314. § (1) A (magánvádas) eljárás feljelentés alapján indul meg. Ebben elő kell adni, hogy a feljelentő ki ellen, milyen cselekmény miatt és milyen bizonyítékok alapján kéri a büntető eljárás lefolytatását. A feljelentést a bíróságon kell írásban vagy szóban megtenni; a szóbeli feljelentést jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(2) A nyomozó hatóság a hozzá érkezett feljelentést az illetékes bíróságnak küldi meg. Az ügyész a feljelentést akkor küldi meg a bíróságnak, ha a vád képviseletét nem veszi át.

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
181. § Aki halottat vagy emlékét a 179. vagy a 180. §-ban meghatározott módon meggyalázza, vétséget követ el, és az ott meghatározott büntetéssel büntetendő. (Kegyeletsértés)
183. § (1) A 176-177. és a 178-181. §-ban meghatározott bűncselekmények elkövetői magánindítványra büntethetők.
(2) A 181. § esetén a magánindítványt az elhalt hozzátartozója és örököse terjesztheti elő.

1991. évi XI. törvény az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatról:
2. § (1) A Szolgálat felügyeletet gyakorol az ország közegészségügyi-járványügyi (a továbbiakban együtt: közegészségügyi) viszonyai felett. Ennek keretében
a) az ország egész területén - a fegyveres erők, beleértve az országban tartózkodó külföldi fegyveres erőket is, és a rendvédelmi szervek (ide nem értve a büntetés-végrehajtási szervezetet) tevékenységének kivételével - közegészségügyi ellenőrzést végez;
b) biztosítja a vasúti, a vízi és a közúti határforgalom, valamint a nemzetközi légiforgalom közegészségügyi ellenőrzését;
c) ellenőrzi a közegészségügyi szabályok érvényesülését;
d) végrehajtja a külön jogszabályokban hatáskörébe utalt feladatokat.
10. § (1) A Szolgálat - a 2. § (1) bekezdésének a) pontjában foglalt kivétellel - valamennyi természetes és jogi személyre, valamint jogi személyiséggel nem rendelkező társaságra kiterjedő hatósági jogkört gyakorol.
(2) A Szolgálat ellenőrzése során minden munkahelyre, bármely emberi tartózkodásra szolgáló helyre beléphet, az ellenőrzött személy köteles az ellenőrzést tűrni és az ahhoz szükséges anyagokat, adatokat, eszközöket és munkaerőt ellenszolgáltatás nélkül az ellenőrző rendelkezésére bocsátani.
(3) Az ellenőrzésről jegyzőkönyvet kell készíteni, amelynek a ténymegállapításokon kívül tartalmaznia kell a felelős személy ezekre vonatkozó nyilatkozatát is. A jegyzőkönyv egy másolati példányát a felelős személynek át kell adni.
(5) A Szolgálat jogosult az ellenőrzéshez szükséges vizsgálatokat elvégezni, illetve külön jogszabályban meghatározottak szerint elvégeztetni. Az ellenőrzött mulasztása miatt szükségessé váló, illetőleg a közegészségügyi követelményeknek meg nem felelő eredményre tekintettel megismételt vizsgálatok költségét - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - az ellenőrzött köteles megtéríteni.
11. § (1) A Szolgálat az ellenőrzés során megállapított tényállás alapján a hiányosságok, szabályszegések jellegét és súlyát mérlegelve megteszi a szükséges intézkedéseket és ellenőrzi azok végrehajtását.
13. § A Szolgálat
a) eljár a hatáskörébe tartozó szabálysértés esetén, ennek keretében helyszíni bírságot szabhat ki, egyéb szabálysértés miatt pedig az eljárásra illetékes szervnél feljelentést tehet;

1999. évi XLIII. törvény a temetőkről és a temetkezésről:
1. § (1) A tisztességes és méltó temetés, valamint a halottak nyughelye előtt a tiszteletadás joga mindenkit megillet az elhunyt személyére, vallási, illetőleg lelkiismereti meggyőződésére, valamely faji csoporthoz tartozására, nemzeti-nemzetiségi hovatartozására, a halál okára vagy bármely más megkülönböztetésre tekintet nélkül.
4. § (1) A temető tulajdonosa az állam, a települési önkormányzat, az egyház, a helyi és országos kisebbségi önkormányzat, gazdálkodó szervezet [Ptk. 685. § c) pontja] és közhasznú szervezet lehet.
5. § (1) A temető fenntartója a temető tulajdonosa, illetve az, aki kezelői joggal rendelkezik.
6. § (1) A temető tulajdonosának feladata a temető tárgyi és infrastrukturális létesítményeinek, zöldfelületeinek, valamint sírhelytábláinak megépítése, illetőleg kialakítása.
(2) A temető tulajdonosának feladata a temető kegyeleti méltóságának őrzése.
(3) A temető tulajdonosa - ha nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik - köteles a temető fenntartásáról, továbbá üzemeltetéséről gondoskodni. E feladatait saját maga, illetve - szerződés alapján - gazdálkodó szervezet útján is elláthatja.
(4) A temető tulajdonosa a temető használatának rendjéről temető szabályzatot készít.
7. § (1) A temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatok ellátását a temető fekvése szerint illetékes jegyző, fővárosban a főjegyző ellenőrzi.
(2) A jegyző az (1) bekezdésben meghatározott jogkörében
a) felhív a jogszabályokban és a temető szabályzatban foglalt rendelkezések betartására,
b) szabálysértési eljárást folytathat le.
20. § (1) A temetésről sorrendben a következők kötelesek gondoskodni:
a) aki a temetést szerződésben vállalta;
b) akit arra az elhunyt végrendelete kötelez;
c) végintézkedés hiányában az elhunyt elhalálozása előtt vele együtt élő házastársa;
d) az elhunyt egyéb közeli hozzátartozója [Ptk. 685. § b) pontja] a törvényes öröklés rendje szerint.
(2) Ha temetésre kötelezett személy nincs, ismeretlen helyen tartózkodik, vagy a kötelezettségét nem teljesíti, a temetésről az elhalálozás helye szerint illetékes települési önkormányzat (fővárosban a kerületi önkormányzat) - jogszabályban meghatározott határidőn belül - gondoskodik.

145/1999. (X. 1.) Korm. rendelet a temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról:
28. § (2) ...A halottal érintkező, nem lebomló anyagokat egészségügyi veszélyes hulladékként kell kezelni.
35. § (1) A sír vagy sírbolt felnyitását (továbbiakban: sírnyitás) a temető fekvése szerint illetékes intézet (ÁNTSZ) engedélyezheti. Nem minősül sírnyitásnak a koporsós temetésre használt temetési helynek urna elhelyezése céljából történő megbontása.
60. § (1) Ez a rendelet - a 28. § (2) bekezdése kivételével - 1999. október 1-jén lép hatályba. A 28. § (2) bekezdése 2002. január 1-jén lép hatályba.

1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről (Sztv.):
35. § A jogszabályban hatáskörükbe utalt szabálysértési ügyekben a szabálysértési hatóság jogkörét gyakorolják
b) az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat városi, megyei, fővárosi kerületi, repülőtéri intézetei;
87. § (1) Amennyiben az eljárás adatai elegendő alapot szolgáltatnak az eljárás alá vont személy felelősségének megállapítására, a szabálysértési hatóság pénzbírságot szabhat ki, figyelmeztetést, járművezetéstől eltiltást, kiutasítást, illetőleg elkobzást alkalmazhat, valamint kártérítést és eljárási költséget állapíthat meg.
133. § A 35. §-ban meghatározott szervek részéről eljáró személy az általa tartott hatósági ellenőrzés alkalmával észlelt szabálysértés elkövetőjét
b) a szabálysértést a helyszínen elbírálja, amennyiben további bizonyításra nincs szükség.

218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről:
104. § (1) Aki a jogszabályban megállapított közegészségügyi rendelkezéseket nem tartja meg,
hatvanezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás az ÁNTSZ hatáskörébe is tartozik.

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről:
43. § A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek
i) intézik a fogyasztók minőségi kifogásaival és panaszaival kapcsolatos ügyeket,
46. § A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek (a továbbiakban: eljáró hatóság) eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az e fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
50. § (1) A területi felügyelőség első fokú határozata ellen benyújtott fellebbezést a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség vezetője bírálja el.

89/1998. (V. 8.) Korm. rendelet a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség szervezetéről, feladat- és hatásköréről:
4. § (1) A Főfelügyelőség és a felügyelőségek feladat- és hatásköre az Fgytv. 43. §-ában foglaltakon kívül kiterjed:
b) az áruk forgalmazására és a szolgáltatások nyújtására vonatkozó jogszabályi, hatósági előírások megtartására,
c) az áruk és szolgáltatások minőségére, a megfelelőség tanúsítására vonatkozó előírások megtartására, a fogyasztók minőségi kifogásainak és panaszainak intézésére,

A megállapított tényállás: 
	A panaszos mindenekelőtt a hozzátartozója temetését 2001. szeptember 17-én lebonyolító temetkezési szolgáltató kft. (a továbbiakban: kft.) munkáját sérelmezte. A kft. emberei ugyanis úgy végezték el a sírnyitást és a rátemetést az Almási úti temetőben, hogy a sírból előkerült egyes maradványokat (csontok, koporsó- és ruhadarabok) nem temették vissza megfelelően, a sírt és környékét pedig - korábbi megállapodásukkal ellentétben - egyáltalán nem hozták rendbe. Mivel a temetést követő két hét elteltével sem történt semmiféle változás, a panaszos kénytelen volt a sírt a saját költségén rendbe hozni, továbbá az ott talált maradványokat összeszedni és magához venni. 
	A kft. ügyvezetőjével való eredménytelen levélváltás után a panaszos a rendőrséghez fordult, és kegyeletsértés vétsége miatt 2001. október 31-én feljelentést tett a Komárom-Esztergom Megyei (KEM) Rendőr-főkapitányságon. A november 7-én felvett rendőrségi jegyzőkönyv tanúsága szerint a panaszost úgy tájékoztatták, hogy a magánvádas eljárás lefolytatására a Tatai Városi Bíróságnak van hatásköre; az általa behozott maradványokat, mint tárgyi bizonyítékokat - a feljelentés áttételét követően - az illetékes bíróságnak átadhatja, addig kérik azok megőrzését.
A Tatai Városi Bíróság az eljárást 2001. november 21-én kelt végzésével megszüntette, mert - az indokolás szerint - a bűncselekmény kizárólag magánindítványra üldözhető és a magánindítvány elkésett, továbbá a kegyeletsértés vétségének törvényi tényállási elemei egyébként sem valósultak meg. A megyei bíróság a panaszos által megfellebbezett első fokú határozatot - kiegészítéssel - helybenhagyta, a panaszos azonban - jogszabálysértésre hivatkozva - felülvizsgálati indítványt nyújtott be a másodfokú határozat ellen a Legfelsőbb Bírósághoz.
	A panaszos időközben az ÁNTSZ Tata Városi Intézetéhez (a továbbiakban: városi ÁNTSZ) fordult, és november 12-i levelében "haladéktalan intézkedést és segítséget kért, hogy a birtokában levő holttestmaradványoktól mielőbb megszabadulhasson és azok végre visszakerülhessenek a családi sírba. A hatóságok küldözgetik egymáshoz és hurcoltatják vele városról-városra, tömegközlekedési eszközökön a még mindig bomlófélben levő maradványokat." A városi ÁNTSZ munkatársa november 14-én helyszíni ellenőrzést tartott a temetőben. Ennek során megállapították, hogy a  kft. nem kérte meg a sírnyitáshoz szükséges ÁNTSZ-engedélyt, ezért szabálysértési eljárás keretében - 2001. december 6-án kelt határozattal - pénzbírságot szabtak ki a kft. helyi kirendeltségének vezetőjére, mint felelősként megjelölt személyre. A panaszost 2001. december 5-én, levélben értesítette a városi tisztifőorvos arról, hogy az ÁNTSZ megtette a szükséges intézkedéseket. Kifejtette továbbá, hogy a helyszíni ellenőrzéskor a sírhely környéke rendezett volt, ott már csontmaradványokat, ruhafoszlányokat és koporsódarabokat nem találtak.
A panaszos ezt követően az ÁNTSZ KEM Intézetét (a továbbiakban: megyei ÁNTSZ), majd az Országos Tisztifőorvosi Hivatalt kereste meg. A megyei tisztifőorvos 2002. január 16-án arról tájékoztatta a panaszost, hogy a városi ÁNTSZ az ügyét gyorsan, pontosan vizsgálta ki, és megalapozottan bírálta el. A kegyeletsértéssel kapcsolatos kifogások pedig nem tartoznak az ÁNTSZ hatáskörébe.
Az országos tisztifőorvos 2002. március 12-én a panaszosnak írt válaszában kifejtette, hogy egyrészt "az ÁNTSZ-ről szóló 1991. évi XI. törvényben felsorolt feladatok között nem szerepel a temetők feletti felügyelet", másrészt a "tárgyi bizonyítási eszközként magánál tartott koporsó és holttestmaradványokkal kapcsolatosan valószínűleg az annak megőrzését előíró járt el helytelenül. A holttestmaradványok magánszemélynél történő őrzésének közegészségügyi kockázatát a rendelkezésre álló adatokból megítélni nem tudjuk, ha van ilyen kockázat, erre az ÁNTSZ-nek a megőrzést elrendelő rendőrség figyelmét fel kellett volna hívnia."
A városi tisztifőorvos 2002. június 28-án kelt levelében felhívta a panaszos figyelmét arra, hogy "a szabálytalan sírnyitás miatt a tárgyi sírhelybe temetetteknek a sír körül szétszórt maradványait a közegészségügyi és kegyeleti előírásoknak megfelelően el kell temetni."
	A panaszos 2001. november 14-én a KEM Közigazgatási Hivatal Fogyasztóvédelmi Felügyelőséghez (a továbbiakban: felügyelőség) is fordult, kifogásolva a kft. "színvonalon aluli szolgáltatását, az elmaradt és pótlólagosan el nem végzett munkálatokat, a sír balesetveszélyt okozó, félbehagyott behantolását". A szolgáltatás ellenértéke - a csatolt számla tanúsága szerint - 153 444 Ft volt. A felügyelőség az eljárását - hatáskör hiányára hivatkozva - megszüntette, melyről 2001. december 3-án kelt levélben értesítették a panaszost. A panaszos emiatt a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséghez (a továbbiakban: főfelügyelőség) fordult. A főfelügyelőség főosztályvezetője 2002. február 28-án tájékoztatta a panaszost, hogy a felügyelőséget felkérték a beadvány ismételt megvizsgálására, valamint arra, hogy az Áe. előírásainak megfelelően hozzanak határozatot az ügyben. A felügyelőség a panaszt 2002. április 28-án kelt határozatával elutasította.
	Ugyanakkor a panaszos 2001. november 14-én a KEM APEH-nál is panaszt tett a kft. ellen. Az Operatív Ellenőrzési Osztály vezetője 2001. december 13-i levelében tájékoztatta a panaszost, hogy a kft. elleni panaszát kivizsgálták, részben megalapozottnak találták, és megtették a szükséges intézkedéseket. A panaszbejelentés másolatát megküldték a KEM ÁNTSZ-nek és a Fogyasztóvédelmi Felügyelőségnek is.

A vizsgálat megállapításai:
	A kft. ügyvezető igazgatója 2001. október 27-i levelében elnézést kért a panaszostól a történtekért, valamint utasította a tatai kirendeltség vezetőjét, hogy a fejkővel kapcsolatban el nem végzett munka összegét (5000 Ft-ot) fizessék vissza a panaszosnak. Kifejtette továbbá, hogy már 1985-ben kezdeményezte a városnál és a KÖJÁL-nál az Almási úti temető bezárását, mert minden sírhely elfogyott, és a rátemetések a vonatkozó rendelkezéseket figyelmen kívül hagyva történtek.
Erre tekintettel felkértem Tata Város jegyzőjét (a továbbiakban: jegyző), hogy az 1999. évi XLIII. törvény 7. § (1) alapján ellenőrizze a temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatok ellátását. A jegyző tájékozatása szerint az egyházi tulajdonban levő temető működése és üzemeltetése megfelel a jogszabályoknak és a temetési szabályzatnak. A 2001-ben készült temetőszabályzat melléklete alapján közel 540 olyan sírhely van a temetőben, amit nem váltottak meg. A hozzátartozók 15 %-a nem jelentkezik a sírmegváltásra, így azokat folyamatosan exhumálják, ami lehetővé teszi az újabb temetéseket. Mindazonáltal a temetési szolgáltatás szabályszerű ellátása egyes esetekben - a korábbi évtizedek hiányosságai, pl. a sírmélység be nem tartása miatt - valóban nehézségekbe ütközik.
	2002. május 8-án kelt megkeresésemben - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (2) és (4) bekezdése alapján - arra kértem az országos tisztifőorvost, hogy tájékoztasson, 2001. október 12-e óta milyen érdemi intézkedést tett az ÁNTSZ a panaszosnál őrzött holttestmaradványok "közegészségügyi kockázatának" felderítése, a temetetlen maradványok jogszabályoknak megfelelő elhelyezése érdekében. Választ kértem továbbá arra, hogy amennyiben ez a probléma - mint "a temetők feletti felügyelet" - egyáltalán nem tartozna az ÁNTSZ hatáskörébe, akkor álláspontja szerint mely szerv köteles eljárni az ügyben.
2002. június 24-én kelt, ismételt megkeresésemre a megbízott országos tisztifőorvos arról tájékoztatott, hogy sajnálattal állapították meg, hogy a Jogi Főosztály véleményéről csak a panaszost értesítették, a Hivatalt nem. Erre azonban nem is kerülhetett sor, hiszen május 8-i megkereső levelem az országos tisztifőorvos által a panaszosnak írt március 12-i válaszlevélen alapult. Ugyanakkor - az ismételt megkeresésem nyomán - jelentéstételre kérték fel a megyei ÁNTSZ vezetőjét.
A megyei tisztifőorvos leírta, hogy a városi ÁNTSZ munkatársai a bejelentésből arra következtettek, hogy a panaszosnál őrzött holttestmaradványok egy 1983-ban eltemetett személy maradványai lehetnek. 19 év távlatából nézve közvetlen közegészségügyi veszélyt nem láttak, s figyelembe vették azt a tényt is, hogy a panaszosnak közegészségügyi-járványügyi szakképesítése van. A bejelentőt azért sem szólították fel a maradványok mielőbbi eltemetésére, mert úgy vélték, hogy azzal a társhatóságok munkáját akadályozhatják. A városi ÁNTSZ munkatársai 2002. június 22-én felkeresték a panaszost, és tájékozódtak a holttestmaradványok hollétéről, valamint a tárolásuk módjáról. Ezt követően a városi tisztifőorvos felhívta a panaszos és a jegyző figyelmét a maradványok mielőbbi eltemetésének szükségességére.
	Mindezekre tekintettel vizsgálatom során megállapítottam, hogy az ÁNTSZ eljárása, illetve mulasztása súlyos visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz, valamint az egészséges környezethez való joggal összefüggésben.
A városi ÁNTSZ a panaszos bejelentése nyomán ugyan rögtön helyszíni ellenőrzést tartott, és szabálysértési eljárást folytatott le, de semmilyen intézkedést nem tett a maradványokkal kapcsolatban. Az ÁNTSZ többször hivatkozik arra a megállapítására, mely szerint "a helyszíni ellenőrzéskor a sírhely környéke rendezett volt, ott már csontmaradványokat, ruhafoszlányokat és koporsódarabokat nem találtak", ennek okáról azonban maga a panaszos tájékoztatta a hatóságot a bejelentésében. Miután a panaszos október elején rendbe hozta a sírt és környékét, továbbá összeszedte és magához vette a holttest, ill. egyéb maradványokat, az ÁNTSZ nyilvánvalóan nem találhatta meg ezeket a maradványokat novemberben a helyszínen.
Az országos tisztifőorvos a panaszosnak írt 2002. márciusi levelében kifejtette, hogy "a holttestmaradványok magánszemélynél történő őrzésének közegészségügyi kockázatát a rendelkezésre álló adatokból megítélni nem tudjuk, ha van ilyen kockázat, erre az ÁNTSZ-nek a megőrzést elrendelő rendőrség figyelmét fel kellett volna hívnia." Az Országos Tisztifőorvosi Hivatal azonban ennek ellenére nem rendelte el a maradványok megvizsgálását, és semmilyen intézkedést nem tett a maradványok közegészségügyi kockázatának megállapítására. Ez a mulasztás azért is különösen súlyos, mert a 145/1999. (X. 1.) Korm. rendelet 28. § (2) értelmében a halottal érintkező, nem lebomló anyagokat - 2002. január 1-től - egészségügyi veszélyes hulladékként kell kezelni.
A megyei rendőr-főkapitány tájékoztatása szerint a rendőrség magánávdas eljárásban nem jogosult semmilyen nyomozati cselekményt önállóan végrehajtani, ezért nem rendelkezhettek a maradványok lefoglalásáról vagy a Be. 82. § (3) szerinti lefényképezéséről.
Elfogadhatatlan ugyanakkor a megyei tisztifőorvos válasza, mely szerint a városi ÁNTSZ különböző, nem ellenőrzött feltételezések alapján közvetlen közegészségügyi veszélyt nem látott, valamint a panaszos közegészségügyi szakképesítése miatt sem tartotta indokoltnak a vizsgálatot, a panaszos ugyanis - ilyen szakképesítés birtokában - haladéktalan intézkedést kért, és külön felhívta az ÁNTSZ figyelmét a bomlófélben levő maradványok szállításával és tárolásával kapcsolatos közegészségügyi veszélyre.
A városi ÁNTSZ munkatársai június 22-én felkeresték a panaszost, de "látogatásukról" nem készítettek jegyzőkönyvet. Az ilyen intézkedés első fokú államigazgatási eljárás folytatása esetén szemlének (Áe. 31. § /1/ bek.), egyébként pedig az 1991. évi XI. törvény 10. § (2) alapján hatósági ellenőrzésnek minősíthető, melyről az ügyfél kérelmének, ill. az 1991. évi XI. törvény 10. § (3) bekezdésének megfelelően jegyzőkönyvet kellett volna felvenni.
Ezt követően - a bejelentéstől számított több, mint 7 hónap elteltével - hívták fel a temetésre kötelezhető panaszos, valamint a jegyző figyelmét a maradványok eltemetésének szükségességére. Az Áe. 7. § (1) alapján, ha a közigazgatási szerv megállapítja, hogy az ügyben nincs hatásköre, haladéktalanul átteszi az ügyet a hatáskörrel rendelkező, illetékes közigazgatási szervhez, ami jelen esetben a jegyzőt jelenti. Ennek a kötelezettségének sem a városi, sem a megyei ÁNTSZ, sem az országos tisztifőorvos nem tett eleget, aki külön hivatkozott is arra, hogy a temetőkkel és a temetkezéssel kapcsolatos feladatok ellenőrzésére a jegyzőnek van hatásköre. Az ÁNTSZ mulasztása ennélfogva nemcsak a tisztességes eljáráshoz való joggal, hanem a kegyeleti joggal összefüggésben is visszásságot okozott.
	Mindezekre tekintettel - az Obtv. 21. § (1) alapján - kezdeményezem a városi tisztifőorvosnál, hogy - jegyzőkönyv készítése mellett - haladéktalanul vizsgálja meg közegészségügyi szempontból a panaszosnál található maradványokat. A jegyzőkönyvnek alkalmasnak kell lennie arra, hogy a továbbiakban, az esetleges bírósági eljárás során bizonyítékként felhasználhassák.
Felkérem továbbá az országos tisztifőorvost, hogy - a hasonló esetek jövőben elkerülése érdekében - tegye meg a szükséges intézkedéseket arra vonatkozóan, hogy az ÁNTSZ az Áe. szabályainak betartásával járjon el az állampolgárok ügyeiben, és hatáskör hiányában kerüljön sor a megfelelő hatóság értesítésére. Gondoskodjon továbbá arról is, hogy az ÁNTSZ lássa el állami feladatát, a közegészségügy jogszabályoknak megfelelő védelmét.
	Tekintettel arra, hogy a maradványok a kft. tevékenysége következtében kerültek ki a sírból, valamint arra, hogy a panaszos, illetve a családja már egy ízben eleget tett a hozzátartozó eltemetésére vonatkozó törvényi kötelezettségének, felhívom az illetékes települési önkormányzat jegyzőjének a figyelmét, hogy - a kegyeleti joggal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében, a városi tisztifőorvos megkeresésére is figyelemmel - az 1999. évi XLIII. törvény 20. § (2) alapján gondoskodjon a maradványok mielőbbi, tisztességes eltemetéséről.
	Megállapítottam ugyanakkor, hogy a Fogyasztóvédelmi Felügyelőség tekintetében - az Obtv. 16. § (1) alapján - nincs hatásköröm eljárni az ügyben, mivel a panaszos nem fellebbezte meg az első fokú határozatot, mindazonáltal - a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség vezetőjéhez intézett megkeresésemben - szükségesnek tartottam felhívni a figyelmet az alábbiakra:
A panaszos kegyeletsértés vétsége miatt büntető feljelentést tett a kft. ügyvezető igazgatója ellen. A magánvádas eljárás lefolytatása, a feljelentés elbírálása a bíróság hatáskörébe tartozik. A felügyelőség 2002. április 28-án meghozott határozata a panaszos beadványát az Áe. 5. § (4) bekezdésére, azaz a bíróság hatáskörének megállapítására hivatkozva utasította el. Álláspontom szerint azonban ez nem helytálló, hiszen a büntetőügy tárgya egyáltalán nem azonos a fogyasztóvédelmi panaszéval, ami a kft. által nyújtott szolgáltatás minőségét kifogásolja.
A büntető bíróságnak jelen esetben egy konkrét személy által elkövetett bűncselekmény megállapítására van hatásköre, ami nem foglalja magában a kft., mint szolgáltató tevékenységének a jogi megítélését. Ezt a polgári bíróság vizsgálhatná kártérítési per keretében, a panaszos azonban ilyen keresetet nem nyújtott be. Ennélfogva viszont a fogyasztóvédelmi felügyelőségnek kellene vizsgálnia, hogy a kft. betartotta-e a szolgáltatás nyújtására vonatkozó jogszabályi, hatósági előírásokat, továbbá megfelelően intézte-e a panaszos minőségi kifogásait.
	Megkeresésem nyomán a főfelügyelőség vezetője - a főigazgató megbízásából, felügyeleti intézkedés keretében - 2002. május 31-én megsemmisítette a felügyelőség első fokú határozatát, és új eljárás lefolytatását rendelte el. Az eljárás jelenleg folyamatban van, a felügyelőség igazgatója 2002. július 4-én az ügyintézési határidőt - az Áe. 15. § (5) alapján - 30 nappal meghosszabbította. Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a felügyeleti szerv az első fokú fogyasztóvédelmi hatóság által elkövetett jogsértéseket megfelelően orvosolta.
	A KEM APEH igazgatója kérésemnek megfelelően megküldte a vonatkozó iratokat, melyek alapján megállapítottam, hogy 2002. január 22-én kelt határozatban bizonylat kiállításának elmulasztása miatt 20 000 Ft összegű mulasztási bírságot szabtak ki a kft.-re. Az APEH - az Áe. 7. § (1) bekezdésének megfelelően - 2001. december 3-án, ill. 4-én megküldte a panaszt a felügyelőségnek és a megyei ÁNTSZ-nek.
Megállapítottam, hogy - az APEH-hez hasonlóan - mind a KEM Rendőr-főkapitányságnak, mind a KEM Felügyelőségnek értesítenie kellett volna az ÁNTSZ-t a holttestmaradványok előkerüléséről. A hatóságok mulasztása ennélfogva visszásságot okozott az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. A visszásság orvosolhatatlanságára tekintettel kezdeményezést nem teszek, de felhívom az érintett szervek vezetőinek a figyelmét a körültekintőbb eljárásra.

Budapest, 2002. augusztus 21.

Lenkovics Barnabás