OBH 1724/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Tasi Katalin
A vizsgálat megindulása
Panaszos az Országgyűlési Biztos Hivatalának panaszirodáján szóban fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához és kifogásolta, hogy Ceglédbercel Község Önkormányzata (a továbbiakban: önkormányzat) 2001-ben síremlék építésére adott engedélyt egy 1985-ben elhunyt személy sírhelyénél, ami őt és a soron lévő sírhelyekben nyugvók hozzátartozóit akadályozza hozzátartozóik síremlékének megközelítésében, ami álláspontja szerint kegyeleti jogaikat sérti. Előadta, hogy a síremlék építésének megkezdésekor, amikor az eredeti állapot még helyreállítható lett volna, azonnal tiltakozását fejezte ki.
Beadványának további részében kifogásolta, hogy panaszbeadványára az önkormányzat levélben válaszolt, majd ezt követően a közigazgatási hivatalban tett személyes közbenjárására közölték vele, hogy kérje a Polgármesteri Hivataltól a kérelmére adott válasz határozati formába foglalását. Ilyen tartalmú levelére azonban a Polgármesteri Hivatal még csak választ sem küldött. Ezek után fordult panaszos írásban a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal Építésügyi Főosztályához.
Az Építésügyi Főosztály felszólította a jegyzőt az ügy rendezésére, ám gyakorlatilag semmi előrelépés nem történt.
A fentiek ismeretében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16.§-nak (1) és 17.§ (1) bekezdése alapján a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való jog, valamint az emberi méltósághoz fűződő jog – összefüggésben a kegyeleti jogokkal – sérelmének gyanúja okán folytattam vizsgálatot.
Érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. Törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. (A jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog az alapja a panaszos azon jogának, hogy ügyében a közigazgatási szervek tisztességesen járjanak el.) 
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. (Az emberi méltósához való jogból fakad a hozzátartozók kegyeleti joga, és a temetkezés során eljáró szerveknek és szolgáltatóknak azon kötelessége, hogy eljárásaik során ezt tiszteletben tartsák.)
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 
Jogszabályi háttér
•	1957. évi IV. törvény Az államigazgatási eljárás általános szabályairól Idézett szakaszait lásd a Mellékletben
•	1999. évi XLIII. törvény A temetőkről és a temetkezésről Idézett szakaszait lásd a Mellékletben
•	1997. évi LXXVIII. törvény Az épített környezet alakításáról és védelméről Idézett szakaszait lásd a mellékletben
•	46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról Idézett szakaszait lásd a Mellékletben
•	1977. évi I. törvény A közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról Idézett szakaszait lásd a Mellékletben
•	Ceglédbercel Község Önkormányzatának 9/1991. számú rendelete A községi temető fenntartásáról és a temetkezés rendjéről Idézett szakaszait lásd a Mellékletben
A vizsgálat menete
Vizsgálatom első intézkedéseként felkértem Ceglédbercel Község Önkormányzatának jegyzőjét, hogy a községi temető fenntartásának rendjéről szóló rendelet egyidejű megküldésével adjon magyarázatot arra, hogy miért nem tett eleget a Pest Megyei közigazgatási Hivatal Építésügyi Főosztálya felhívásának, azaz miért nem biztosítja az egyes sírhelyek jogszabályban előírt módon való megközelítését.
Válaszlevelében a jegyző a kért jogszabály másolati példányát, valamint a temető (vélhetően nem méretarányos) térképét megküldte, beavatkozása elmaradásának okaként pedig a temetőkről és temetkezésekről szóló 1999. évi XLIII. törvény 6. § (2) bekezdésének rendelkezését hívta fel, melynek értelmében a temető tulajdonosának feladata a temető kegyeleti méltóságának őrzése. Levelében kijelentette, hogy a 25 évre megváltott sírhely 2009-ig háborítatlan marad.
Mivel a megkeresésemre adott választ nem tartottam kielégítőnek, ismételten kértem az önkormányzat jegyzőjét, hogy küldje meg az Országgyűlési Biztos Hivatala számára a közigazgatási hivatal megkeresésére tett válaszát, bármilyen iratot, amely bizonyítja, hogy a hivatal felkérésére érdemben eljártak és erről tájékoztatták a hivatalt, továbbá a panaszos kérelme tárgyában hozott határozatot, az ügyfélnek szóló értesítést illetve az üggyel kapcsolatos valamennyi, rendelkezésükre álló iratot vagy azok másolatát. Továbbá kértem, hogy az ügy jelenlegi állásáról és érintett sírhelyek megközelíthetőségének jelenlegi állapotáról írásban tájékoztasson.
Ezzel egy időben - hivatkozással az Obtv. 18. §. (3) bekezdésére – felkértem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy saját hatáskörében vizsgálja meg az ügyet, és annak jelenlegi állásáról írásban – a keletkezett dokumentáció egyidejű csatolásával – tájékoztasson.
Megállapított tényállás
Panaszos 2001. július 9-én tett írásbeli panasszal élt az önkormányzat felé. A többek által is aláírt beadványban panaszosok abban kérték az önkormányzat eljárását, hogy egy síremlék felépítésére 2001. április 10-én kiadott engedélyt vonjanak vissza, mivel a felépülő síremlék az azonos sorban létesített 24 további sírhely megközelítését jelentősen akadályozza. (Panaszosok a síremlék felépítését szerették volna megakadályozni, a valós probléma azonban az, hogy a kifogásolt kettes sírhelyhez kapcsolódva egy harmadik sírhely kialakítására is sor került még 1985-ben, ami „belóg” az útra. A harmadik sírhelyen eltemetett elhunyt hozzátartozói pedig, a korábbi földdel fedett sírhelyet kívánták kővel is fedni, megakadályozandó, hogy a többi sírhely hozzátartozói az ő halottjuk nyughelye felett, esetleg arra rálépve közelítsék meg saját hozzátartozójuk sírhelyét.)
Panaszosok azt is sérelmezték, hogy a helyszín megtekintése során a polgármester is elismerte, hogy kérdéses síremlék akadályozza a többi sírhely megközelítését, ennek ellenére nem intézkedett annak eltávolításáról. Panaszosok levelükben kérték az önkormányzatot az eredeti állapot visszaállításában való közreműködésre.
Az önkormányzat részéről a jegyző 2001. július 16-án írásban válaszolt a beadványra, és kifejtette, hogy álláspontja szerint a kifogásolt síremlék mérete az önkormányzat temetkezésről szóló rendeletében foglaltaknak megfelel, valamint hogy az 1985 óta eltemetett elhunyt hozzátartozójának jogosnak tartja azt az érdekét, hogy halottja felett síremléket építtessen.
Ezt követően (2001. szeptember ötödikei érkeztetéssel) panaszos - már egyénileg – ismét az önkormányzathoz fordult, egyet nem értését kifejezve a tájékoztatás tartalmával, valamint kérte a tájékoztatás határozatba foglalását.
Panaszos (2001. október 16-án érkeztetett) levelében a Pest Megyei Közigazgatási Hivatalhoz fordult és kifejtette, hogy kifejezett kérése ellenére sem foglalta az önkormányzat határozati formába a temetővel kapcsolatos panasza tárgyában adott tájékoztatást. Ezen kívül kérte, hogy a közigazgatási hivatal vizsgálja meg eredeti, a síremlékkel és a sírhelyek megközelítésével kapcsolatos panaszát.
A jegyző 2001. október 11-én kelt levelében kérte panaszost, hogy panasza tisztázása érdekében jelenjen meg a Polgármesteri Hivatal irodájában. 2001. november 12-én feljegyzés készült, hogy panaszos nem tett eleget a jegyző kérésének, és nem jelent meg a Polgármesteri Hivatalban.
A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal munkatársa 2001. november 7-én kelt levelében nyolc napos válaszadási határidőt tűzve felkérte az önkormányzat jegyzőjét az üggyel kapcsolatos valamennyi irat megküldésére és minden egyéb tájékoztatás megadására. 2001. november 14-én az önkormányzat ismételten megjelenésre kérte panaszost az ügy rendezése érdekében. 2001. november 16-án feljegyzésben rögzítették, hogy panaszos megjelent, elmondta, hogy ügyét a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal elé vitte, továbbra is sérelmesnek és törvénysértőnek tartja a kialakult állapotot, de jegyzőkönyvet nem hajlandó aláírni.
A panaszossal történő egyeztetés ismételt megkísérlését követően, 2001. november 20-án küldte meg a jegyző tájékoztató levelét és minden egyéb iratot a Pest Megyei Közigazgatási Hivatalnak.
A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal Építésügyi Főosztálya a panaszt megvizsgálta, majd (32-2198-1/2001. számon iktatott, 2001. január 17-én kelt, az önkormányzathoz megküldött) levelében kifejtette azon álláspontját, mely szerint sérti a jelenleg hatályos önkormányzati rendelet rendelkezéseit az az állapot, hogy hármas sírhelyet alakítottak ki a temetőben, valamint az is, hogy így többen akadályozva vannak egyes sírhelyek megközelítésében. Jogosnak ismerte el panaszos igényét, hogy a korábbi állapotnak megfelelően ismételten biztosítva legyen számára és a sorban létesített valamennyi hozzátartozó számára halottaik nyughelyének megközelítése. Felkérte az önkormányzat jegyzőjét, hogy panaszos sérelmét saját hatáskörében orvosolja. Ezt azzal indokolta, hogy a hármas sírhelyre történő szabálytalan temetésre a temető fenntartójának engedélyével került sor, valamint hogy a temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény 6.§ (2) bekezdése előírja, hogy a temető kegyeleti méltóságának megőrzése a temető fenntartójának feladata.
2002. február 18-án kelt levelében a jegyző tájékoztató levelet küldött panaszosnak. A tájékoztatás szövege azonban nehezen értelmezhető a magyar nyelvtan szabályai alapján. Nem hivatkozik a Közigazgatási Hivatal levelében foglaltakra sem. Közlendője röviden összefoglalva az, hogy a kegyeleti méltóság megőrzése céljából a vita által érintett, úton fekvő sírhely a megváltás idejéig, 2009-ig háborítatlan marad.
2002. március 11-i keltezéssel (81-686/2002. számon iktatva) a Pest Megyei Közigazgatási hivatal Építésügyi Főosztálya panaszosnak is küldött tájékoztató levelet, tartalmában ez azonban nem egyezett a korábban, az önkormányzatnak megküldött levéllel. Ez arról tájékoztatja panaszost, hogy bár tény, hogy a jelenleg hatályos rendelet előírja az egyes sorok között a legalább egy méter széles távolságot, ez a szabály a visszaható hatály tilalma miatt nem alkalmazható a vitássá tett sírhely esetében, mert az 1985-ben, a jelenleg hatályos rendelet hatályba lépése előtt lett kialakítva. Álláspontja szerint az 1985-ben hatályos szabályozásnak, valamint a területi adottságoknak megfelelő a sírhely kialakítása. Elismeri, hogy a vitássá tett állapot nem felel meg a hatályos szabályozásnak, de nem is akadályozza a sírhelyek megközelítését. Tájékoztatja panaszost arról is, hogy az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet (a továbbiakban: KTM. Rend.) 9. § (1) bekezdése értelmében síremlék létesítése nem építésügyi hatósági engedélyhez kötött tevékenység, ezért nem indítható hatósági eljárás az ügyben. Ez a levél ad választ panaszosnak arra is, hogy miért nem kellett az önkormányzatnak a panaszügyben adott tájékoztatását határozatba foglalni.
A vizsgálat megállapításai
I.
A vizsgálat elsőként arra keresett választ, hogy közigazgatási szervek eljárásai és tájékoztatása megfelelt-e a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének.
Az önkormányzathoz intézett panaszbeadványra adott első jegyzői válasz a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról 1977. évi I. törvény (a továbbiakban: Panasztörvény) elintézési határidőre vonatkozó rendelkezéseit betartva született, a jegyző jogi álláspontjáról tájékoztatta panaszost. A levél egy mondata azonban, önálló bekezdésben, csupa nagybetűvel írva: „A KEGYELETI JOG MINDENKIT MEGILLET!”  hangvétele álláspontom szerint sértő, megengedhetetlen, nem méltó az ügyfélbarát közigazgatás elvéhez.
Panaszos ezt követő, a tájékoztatással egyet nem értését kifejező, valamint a korábbi tájékoztatás határozati formába foglalására irányuló kérésére - amely tekinthető a Panasztörvény 17. § (3) bekezdésében foglalt felülvizsgálatra irányuló kérelemnek - az önkormányzat már nem reagált.
A köztemető fenntartója az önkormányzat, így a síremlék létesítésével kapcsolatos panasz kivizsgálására mint fenntartó, az önkormányzat köteles. Az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 7.§ (1) bekezdése értelmében a közigazgatási szerv az eljárás minden szakaszában köteles megvizsgálni hatáskörét és illetékességét, és érdemi döntést csak olyan ügyben hozhat, amelyre őt jogszabály kifejezetten feljogosítja. Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 34. §-a kimondja, hogy „.[…] építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez […] a jogszabályokban meghatározott estekben építésügyi hatóság engedélye szükséges, és ugyanezen törvény 52. §-a jelöli ki az építésügyi hatósági feladatok ellátására első fokon a települési önkormányzat jegyzőjét. A KTM. Rend. azonban felsorolja azokat az építési munkákat, amelyek csak építési engedély alapján végezhetőek. A rendelet 9. § a) pontja értelmében csak építési engedély alapján végezhetőek építmény építése, bővítése, elmozdítása, azonban a 9. § ai) pontja ez alól kiveszi a síremlék és urnasír építését és bővítését.
A rendelet 9. §. j) pontja bár úgy rendelkezik, hogy az a)-i) pontokban felsorolt építési munkákon túl az is engedélyköteles, amelyet önkormányzati rendeletépítési engedélyhez kötött, Ceglédbercel községi önkormányzatának a községi temető fenntartásáról és a temetkezés rendjéről szóló 9/1991. számú rendelete 12. § (1) bekezdése csupán annyit ír elő, hogy minden a temetőben végzendő munkát a sírok gondozásának kivételével be kell jelenteni a temető fenntartójának, azaz az önkormányzati rendelet sem teszi engedélykötelessé síremlék építését.
A fentiek értelmében síremlék építése, átalakítása, bontása nem tartozik építésügyi hatáskörbe így nem is adható ki e tárgyban határozat. Vélhetően a jegyző ennek ismeretében írta meg tájékoztató levelét, ugyanakkor a tényről elmulasztotta panaszost tájékoztatni.
A Panasztörvény 6. §-a értelmében ha a közérdekű bejelentést, illetőleg javaslatot nem az elintézésre hivatott szervhez tették meg, azt nyolc napon belül oda át kell tenni. Az áttételről a bejelentőt, illetve javaslattevőt egyidejűleg értesíteni kell.
A fentiek alapján tehát megállapítható, hogy az ügy elintézése során a jegyzőnek nem építésügyi hatóságként kellett eljárnia. Kötelessége lett volna a beadványt a fenntartóhoz, tehát az önkormányzathoz, illetve annak képviselőjéhez továbbítani, valamint az eljárás felülvizsgálatát kérő újabb beadványt a fenntartó felettes szervéhez továbbítani. A jegyző mindennek elmulasztásával az Áe. már említett, a hatáskör megállapítására irányuló vizsgálatot minden esetben kötelezőnek előíró szabályát megsértette, és eljárása során a Panasztörvény rendelkezéseit sem tartotta be.
Ebből, és a fentiekből következtethetően megállapítom, hogy a jegyző mulasztásával illetve hibás eljárásával a jogbiztonság elvéből származtatható tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.
A fentiekhez hasonló okokból a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal eljárása sem volt a szabályoknak megfelelő. A közigazgatási hivatalnak is észlelnie kellett volna, hogy a panasztörvény értelmében nem ő az eljárásra hatáskörrel rendelkező felülvizsgálatra jogosult szerv, és továbbítania kellett volna a beadványt a temető fenntartójának, illetve annak felettes szervének. Külön kifogásolható az az eljárás, hogy egészen más tartalmú levelet küldött az önkormányzatnak, majd azt követően egy ellenkező tartalmút a panaszosnak.
Megállapítom azt is, hogy az adekvát választ a közigazgatási hivatal utolsó, panaszosnak megküldött, 81-686/2002-es számon iktatott levele tartalmazza. Ebben tájékoztatja a hivatal a panaszost arról, hogy beadványa a panasztörvény rendelkezéseinek hatálya alá tartozik, és hogy miért nem kellett az arra adott választ határozatba foglalni.
Tartalmát tekintve azonban olyan állítást is tartalmaz, amelynek alaposságát semmilyen vizsgálat nem támasztja alá. Először is a levél arra hivatkozik, hogy az 1985-ben engedélyezett sírhely az akkori jogszabályoknak megfelelően lett kialakítva. A közigazgatási hivatal ügyintézőjével folytatott beszélgetés során kiderült, hogy az 1985-ben hatályos rendelet nem áll rendelkezésre, így arról, hogy az 1985-ben hatályos szabályozásnak megfelelően lett-e kialakítva a vitatott hármas sírhely, nem győződött meg senki. Így azonban megállapítható, hogy a levélben foglaltak minden jogi alapot nélkülöznek. Ez az eljárás súlyosan félrevezető, hiszen az ügyfél alappal bízhat abban, hogy a neki hivatalos ügyben választ adó közigazgatási szerv meggyőződött a levelében leírtak jogi helytállóságáról.
Ez az eljárás jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, az abból származtatható tájékoztatáshoz valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmét eredményezve alkotmányos visszásságot okozott.
Kiegészítésként fontosnak tartom megjegyezni, hogy az eljárás helyes lezárásaként - amennyiben a panasszal érintett szerv felettes szerve sem ad helyt panaszosnak - az ügy jogi természetét illetően tájékoztatni kellett volna arról, hogy a fenntartóval keletkezett jogvitájában – mivel az nem hatósági jellegű – lehetősége van polgári bírósághoz fordulni.
II.
Felmerült kérdésként annak vizsgálata is, hogy a hármas sírhely 1985-ben engedélyezett megváltása jogszabálysértő volt-e.
Az Obtv. 17. § (3) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos vizsgálati lehetősége az 1989. évi XXXI. törvény hatálybalépését követően indult eljárásokra terjed ki. Ugyanezen szakasz (4) bekezdése pedig arról rendelkezik, hogy  amennyiben az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni. Ezért megállapítom, hogy a fenti kérdés vizsgálatára nincs hatásköröm.
III.
Az önkormányzat síremlék felállítása körében kiállított engedélyének törvényességével kapcsolatban megállapítom, hogy az tartalmában jogszabályellenes.
Az engedély a községi temetőben D/3-as számon 1985-ben megváltott hármas sírhelyre engedélyezi egy 250x190 centiméter alapterületű síremlék felállítását. Ez azonban a helyi temetkezési rendelet 6. § (1) bekezdésébe ütközik, mivel az kimondja, hogy a kettős sírhely 210x190 centiméter alapterületnél nem lehet nagyobb, a rendelet 7. § (1) bekezdése pedig arról rendelkezik, hogy a síremlék mérete azonos a 6. § (1) bekezdésben meghatározott sírhely mérettel.
Tény, hogy a jelenleg hatályos rendelet értelmében (4. § (4) bekezdés) csak egyes és kettes sírhely váltható. A II. pontban foglalt hatásköri korlátozás okán azonban nem vizsgálhattam, hogy a korábban megváltott hármas sírhely engedélyezése jogszabályszerű volt-e.
A jelenleg hatályos önkormányzati rendelet pozitív rendelkezéseit figyelembe véve megállapítható, hogy a megengedettnél nagyobb méretű síremlék építését lehetővé tevő engedély kiállítása jogszabályba ütközik.
IV.
A fentiekkel összefüggésben azt is vizsgáltam, hogy eljárásával a jegyző eleget tett-e azon jogszabályi követelménynek, hogy a kegyeleti méltóság megőrzése a temető fenntartójának feladata, valamint ezzel összefüggésben, hogy a temetőben kialakult állapot kegyeletsértő-e, és ha igen, hogyan orvosolható, illetve a jövőben hogyan kerülhető el.
Vizsgálatom során ez volt az a pont, ahol a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság, valamint a kegyeleti jog összevetésére, egymás melletti létezésük, kapcsolatuk jellege vizsgálatára került sor.
Alátámasztható a jegyző azon érvelése, hogy mérlegelve az ügyfelek ellentétes érdekeit méltányolandóbbnak tartotta az útra érő sírhely birtokosának azon érdekét, hogy halottjuk végső nyughelye fölé síremléket emelhessen, ezzel óvva azt az esetleges fölötte történő átjárástól. Tény, hogy a kiállított engedély pozitív jogi rendelkezésbe ütközik, valamint a hármas sírhely sem lenne engedélyezhető a jelenlegi szabályok szerint, a jegyzőnek azonban a már fennálló élethelyzet legkevésbé kegyeleti jogot sértő megoldására kellett törekednie.
Vélhetően a sorok közötti egy méteres távolság előírásának az oka inkább a temetés lebonyolításának könnyítése, és vélelmezhetően a negyven centiméteres távolság is elegendő lehet a többi sír megközelítésre, ha „csak” látogatásról van szó, különösen, ha az út csupán az első sírhely vonatkozásában szűkül le.
Az eljárással kapcsolatban csupán az sajnálatos, és a jövőben nézve mindenképpen elkerülendő, hogy a hozzátartozók közötti nézeteltérés rendezésének megkísérlése, és különösen a panasszal élők emberséges hangnemben történt, megértésre ösztönző tájékoztatása elmaradt, sőt, durva, kioktató hangnemű választ kaptak panaszukra.
A fentiekkel összefüggésben megállapítom, hogy az eljáró szerv törekedett a törvény által előírt kötelezettsége, a kegyeleti méltóság megőrzésére, és ezzel összefüggésben nem okozott alkotmányos visszásságot. 
Kezdeményezés
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§ (1) bekezdésében biztosított hatáskörömben felkérem Ceglédbercel Község Önkormányzatának jegyzőjét, hogy a továbbiakban az önkormányzathoz fordulók tájékoztatás során törekedjen arra, hogy a tájékoztatás a jogszabályoknak megfelelő, az eljárás jogi jellegére közérthető módon kioktató, és mindenképpen emberi, ügyfélbarát hangnemben történjen. Felkérem arra is, a továbbiakban a panaszok jogi természetét és azok elbírálásának helyes jogi útját illetően a hatásköri szabályoknak megfelelően járjon el, és szükség esetén határidőben intézkedjen a hatáskörrel rendelkező szervhez való áttételről.
Továbbá felkérem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal hivatalvezetőjét, hogy saját hatáskörében intézkedjen a felől, hogy a továbbiakban a közigazgatási hivataltól származó, az ügyfelet tájékoztató levelekben csak olyan tények szerepeljenek, amelynek valódiságáról, jogi alapjáról és hitelességéről meggyőződtek, az kellően alátámasztható. Kérem, hogy a továbbiakban törekedjenek arra is, hogy az egyes kérelmek, panaszok jogi természetének meghatározása, és a hatáskör vagy illetékesség hiányának megállapítását követően a jogszabályok által meghatározott határidőben intézkedjenek a megfelelő - hatáskörrel és illetékességgel rendelkező – szervhez történő áttételről. Kérem, arra is legyenek figyelemmel, hogy az egyes közigazgatási szervekhez szóló, valamint az ugyanabban a kérdésben a panaszoshoz írt tájékoztató levelek – ha stílusukban az eltérés megengedett, sőt elvárható - tartalmukban azonosak legyenek.

Budapest, 2003. december 4.

Lenkovics Barnabás
Melléklet
Az OBH 1724/2002. számú ügyhöz
Alkalmazott jogszabályi rendelkezések:
•	1957. évi IV. törvény Az államigazgatási eljárás általános szabályairól
7. § (1)  A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
•	1999. évi XLIII. törvény A temetőkről és a temetkezésről
6. §.(1) A temető tulajdonosának feladata a temető tárgyi és infrastrukturális létesítményeinek, zöldfelületeinek, valamint sírhelytábláinak megépítése, illetőleg kialakítása.
(2) A temető tulajdonosának feladata a temető kegyeleti méltóságának őrzése.
•	1977. évi I. törvény a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról
6. §  Ha a közérdekű bejelentést, illetőleg javaslatot nem az elintézésre hivatott szervhez tették meg, azt nyolc napon belül oda át kell tenni. Az áttételről a bejelentőt, illetve javaslattevőt egyidejűleg értesíteni kell.
7. § Az elintézésre hivatott szerv a közérdekű bejelentőt és javaslattevőt meghallgatja, ha azt a bejelentés tartalma szükségessé teszi.
11. § (1) Az elintézésre hivatott szerv a vizsgálat befejezésekor a tett intézkedésről vagy annak mellőzéséről köteles a bejelentőt (javaslattevőt) írásban haladéktalanul értesíteni. Az állásfoglalás indokait is közölni kell.
(2) Az írásbeli értesítés mellőzhető, ha az elintézésről a bejelentőt (javaslattevőt) szóban tájékoztatták és a tájékoztatást tudomásul vette.
17. § (1) A panasz olyan kérelem, amely egyéni jogsérelem vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul és elintézése nem tartozik más, jogilag szabályozott - így különösen bírósági, államigazgatási, munkaügyi (szövetkezeti) döntőbizottsági - eljárásra.
(2) A panasz benyújtására és elintézésére e törvény II. fejezetében meghatározott rendelkezések - a következő eltérésekkel - irányadók.
(3) Ha a panasztevő az intézkedést nem tartja kielégítőnek, kérelmére a panaszt - felülvizsgálat keretében - a felettes szerv intézi el. A felettes szerv intézkedése ellen további panasznak nincs helye.
19. § (1) A panaszt a lehető legrövidebb idő alatt, de legkésőbb a benyújtástól számított harminc napon belül el kell intézni.
(2) Az eljáró szerv vezetője az (1) bekezdés szerinti határidőt - indokolt esetben - egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről a panasztevőt értesíteni kell.
(3) A panasz elintézéséről a felettes szervet nem kell tájékoztatni.
•	1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
52. § (1) Az építésügyi hatósági jogkört első fokon - a (2) bekezdésben foglalt eltérésekkel - a települési önkormányzat jegyzője látja el.
•	46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról
9. § (1) A következő építési tevékenységek csak építési engedély alapján végezhetőek:
a) építmény építése, bővítése, elmozdítása, kivéve: […]
ai) a síremléket, urnasírt, […]
k) az olyan egyéb építési munkák, amelyeket önkormányzati rendelet építési engedélyhez kötött.
•	Ceglédbercel Község Önkormányzatának 9/1999. számú rendelete
a községi temető fenntartásáról és a temetkezés rendjéről
3. §  A temető fenntartója a temető rendeltetésszerű használatához biztosítja az alábbi feltételeket: 
a) a temető területén a bejárattól a ravatalozóhoz és a sír megközelítéséhez szükséges útvonalakat
4. § (4) A halottak eltemetése egyes vagy kettes sírhelyre, sírboltba, illetve hamvasztás esetén is az urna földbe temetésével vagy urnafülkébe lehetséges. 
6. § (1) A sírhely az a 210 x 90 cm alapterületűnél nem nagyobb – a temető fenntartója által a térképen megjelölt – terület, melyet egy halott eltemetésére és sírhantolására kijelöltek. Kettős sírhely 210 x 190 cm alapterületnél nem lehet nagyobb. 
8. § (1) […] Újonnan kialakításra kerülő sírhelytáblák között 2 méter széles utat, a sosork között legalább egy méter széles utat kell biztosítani. A sorokban a 6. § (1) bekezdésben meghatározott méretű sírhelyeket kell kijelölni, közöttük legalább 60 cm távolságot hagyva. 
12. § (1) A temetőben végzendő minden munkát, kivéve a sírok gondozását, be kell jelenteni a temető fenntartójának. […]