OBH 1652/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
	Az 1944. október 8-án született hölgy beadványában azt sérelmezi, hogy öregségi nyugdíját csak 2000. augusztus 8-tól, az igény benyújtását megelőző 6 hónapra visszamenőleg állapította meg a Heves Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság Gyöngyösi Kirendeltsége. A panaszos korábban budapesti lakosként a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságon 55. életéve betöltésekor kérte öregségi nyugdíja megállapítását, mivel 1994. október 8-tól átmenti járadékban részesült, de igényét nem fogadták el arra hivatkozással, hogy a reá irányadó korhatár 59. életéve betöltése, majd lakhely változást követően az illetékes Heves Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság Gyöngyösi Kirendeltsége állapította meg öregségi nyugdíját.
A panaszos sérelmezi, hogy a Nyugdíjbiztosító tévedése miatt a magasabb összegű öregségi nyugdíját 1999 október helyett csak 2000. augusztus 1-től folyósítják.

Érintett alkotmányos jogok:
A jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. §)
A szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bek.]

Alkalmazott jogszabályok:
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. tv. (Tny.)
A megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendelet (R.)
1996. évi LIX. tv. az öregségi nyugdíjkorhatár emeléséről és az ezzel összefüggő törvény
módosításáról (Önytv.)

Megállapított tényállás:
	A panasz alapján felmerült szociális biztonsághoz, jogbiztonsághoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja miatt indított vizsgálat során a következőket állapítottam meg.
	A panaszos 702-96281-2 törzsszámon 1992. június 14-től 1994. október 7-ig rendszeres szociális járadékban részesült. Majd a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a panaszos részére az 1995. február 28-án kelt 12-20957/94/12. számú határozatával 1994. október 8-tól átmeneti járadékot állapított meg, melyet a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 701-24541-0 törzsszámon 2000. augusztus 1-ig folyósított. A határozat indoklása tartalmazza, hogy "megszűnik az átmeneti járadékra jogosultsága annak, aki öregségi vagy rokkantsági nyugdíjra (baleseti rokkantsági nyugdíjra) válik jogosulttá". "Öregségi teljes nyugdíjra a hatvanadik életévét betöltött férfi és az ötvenötödik életévét betöltött nő jogosult, ha húsz évi szolgálati időt szerzett."
A Heves Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság Gyöngyösi Kirendeltsége 2001. május 10-én kelt 09-00562/2001/09. számú határozatával 27 év 270 nap szolgálati idő alapján öregségi nyugdíjat állapított meg 2000. augusztus 1-től az átmeneti járadék egyidejű beszámításával és beszüntetésével. A határozat szerint az igénybejelentés időpontja 2001. február 14.
"Tny. 64. § (1) A nyugellátást írásban, meghatározott formában kell igényelni. Az igényt visszamenőleg legfeljebb hat hónapra lehet érvényesíteni. Az ellátást legkorábban az igénybejelentés napját megelőző hatodik hónap első napjától lehet megállapítani.
(2) Az igénybejelentés időpontjának a benyújtás napja tekintendő."
Az átmeneti járadék iránti igény érvényesítésére pedig a Tny. és végrehajtási rendelete öregségi nyugdíjra vonatkozó rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
A határozat tartalmazza még, hogy az igénylő megfelel az Önytv. 21. § (7) bekezdés feltételeinek, mely szerint annak a nőnek, aki 1996. december 31-ig átmeneti járadékra jogosultságot szerzett az öregségi nyugdíjkorhatára változatlanul 55 év.
	A panaszos átmeneti járadéka a beszüntetés időpontjában 18 528 Ft, a megállapított öregségi nyugdíja összege 2000. augusztus 1-től 25 073 Ft volt, a két ellátás közötti különbséget visszamenőleg csak az igénybejelentést megelőző 6. hónap első napjától kapta meg.
Nincs arra adat, bizonyíték, hogy a panaszos a korábbi lakóhelye szerint illetékes Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság ügyfélszolgálatán 55. életéve betöltésekor be kívánta nyújtani az öregségi nyugdíj igényét. Azonban a vizsgálat, valamint az Önytv. alkalmazásával kapcsolatban érkezett más panaszok vizsgálata során kapott információk szerint a jogalkalmazási bizonytalanságok nem zárják ki annak lehetőségét, hogy nem vette (vették) át a Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság(ok) a panaszos(ok) nyugdíj igényét. Bár az igényfelvétel nem tagadható meg jogszerűen azon a címen sem, hogy a rendelkezésére álló adatokból egyértelműen kitűnik, hogy az igénylő ellátásra nem jogosult. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak pedig hivatalból kellett [illetve a 2002. január 1-től hatályos a nyugellátások és egyes nyugdíjszerű rendszeres ellátások elbírálásának ügyviteli eljárásáról szóló 21/2001. (Tb.K.11.) ONYT utasítás szerint ismét kell] az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság 7-230/1997. számú 1997. április 15-én kelt utasításáig az átmeneti járadék folyósítását megszüntetni, ha a 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendelet 21. §-a (1) bekezdés a.) pontja szerint "a járadékos öregségi vagy rokkantsági nyugdíjra vált jogosulttá." 
	Az Önytv. 21. § (7) bekezdése szerint annak a nőnek, aki 1996. december 31-ig átmeneti járadékra jogosultságot szerzett, illetőleg szerez, az öregségi nyugdíjkorhatára változatlanul 55 év. A fentieket megerősíti az ONYF 7-390-5/2000. számú 2000 októberében az igazgatóságoknak kiadott körlevele is. A fenti körlevél szerint: "Tekintettel arra, hogy az 1996. évi LIX. törvény 21. §-ának (7) bekezdése a jogalkalmazás során - a törvényi szabályozás hiányossága miatt - már a hatálybalépéstől, 1997. január 1-jétől problémás volt, a Főigazgatóság az 1997. április 15-én kelt szakmai iránymutatásban néhány jogalkalmazási kérdésre adott állásfoglalást. Ennek 1. pontja fejti ki azt, hogy az 1996. évi LIX. törvény 21. §-ának (7) bekezdése - mint átmeneti rendelkezés - nem  újabb öregségi nyugdíjkorhatárt állapít meg, csupán meghatározott személyeknél és meghatározott feltételek fennállása esetén biztosítja az átmeneti járadékot, az előnyugdíjat és a korengedményes nyugdíjat, az 1975. évi II. törvényben 1997. január 1-jét megelőzően meghatározott életkortól visszaszámított életkorban. Az ilyen módon átmeneti járadékban, egyéb ellátásban részesülőnek azonban öregségi nyugdíj csak a reá irányadó öregségi korhatár betöltésétől jár.
 A fenti álláspont kialakítását követően felvetődött konkrét esetek, konkrét ügyekben hozott bírósági ítéletek és a Legfelsőbb Bíróság konkrét ügyben hozott határozata és az időközbeni újabb egyeztetések eredménye szükségessé tették az eddigi álláspontok felülvizsgálatát és újraértékelését.
	Az 1996. évi LIX. törvény 21. §-ának (7) bekezdése szerint annak a nőnek, aki 1996. december 31-ig előnyugdíjra, korengedményes nyugdíjra, átmeneti járadékra jogosultságot szerzett, illetőleg szerez, az öregségi nyugdíjra változatlanul 55 év."
Az 1996. évi LIX. törvény 21. § (7) bekezdésének a Főigazgatóság 7-230/1997. számon 1997. április 15-én kiadott helytelen értelmezése és az azt korrigáló 7-390/2000. számú 2000. októberben kelt körlevele között eltelt időben a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság nem szüntette meg a folyósítást a vitatott érdekelt korosztályba tartozó átmeneti járadékos nőknek, ha az 55. életévüket betöltötték és öregségi nyugdíjra szereztek jogosultságot, illetőleg a panaszosnak ezt követően sem.
A panaszos beadványát, melyben az öregségi nyugdíja megállapítását az 55. életéve betöltésétől kérte az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság 2001. augusztus 21-én és december 10-én kelt 7/3-433-5/2001., ONYF-16024 számú levelében elutasította a Tny. 101. § (4) bekezdése 2001. január 1-től hatályos rendelkezésére (mely szerint: "Annak a személynek, akinek az öregségi nyugdíjkorhatár emeléséről és az ezzel összefüggő törvénymódosításokról szóló 1996. évi LIX. törvény 21. § (7) bekezdése alapján megállapított átmeneti járadékot, előnyugdíjat vagy korengedményes nyugdíjat folyósítanak vagy folyósítottak, az öregségi, illetőleg az özvegyi nyugdíja megállapításánál a jogosultra irányadó öregségi nyugdíjkorhatár alatt - a Tny. rendelkezéseitől eltérően - az ott meghatározott életkor(oka)t kell érteni."), valamint a korábbi igénybejelentése bizonyítatlansága hiányára hivatkozással.
	A vizsgálat alapján megállapítható, hogy az 1998. január 1-jétől hatályba lépett Tny., valamint az 1997. január 1-től hatályos Önytv. a végrehajtás során valóban számos problémát vetett fel. Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság a jogbizonytalanság felszámolása érdekében kiadott állásfoglalásai azonban egymással ellentétesek voltak. A panaszos valóban nem tudja bizonyítani, hogy 55 éves kora betöltésekor be kívánta nyújtani az öregségi nyugdíj igényét. Amennyiben 55. életéve betöltésétől került volna megállapításra a panaszos öregségi nyugdíja, vagy bizonyítani tudta volna, hogy valóban be kívánta nyújtani az igényét 10 hónappal előbb, havonta lényegesen magasabb összegű ellátásra lett volna jogosult.
	A vizsgálat azt is megállapította, hogy míg 
a jogalkotó megalkothatta a végrehajtási nehézségeket okozó Önytv.-t,
az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság a 60/1992. (XI.17.) AB határozattal szemben, (mely szerint "a jogalkotásról szóló 1987. évi törvény garanciális szabályainak mellőzésével hozott minisztériumi és egyéb központi állami szervtől származó, jogi iránymutatást tartalmazó leiratok, körlevelek, útmutatók, iránymutatások, állásfoglalások és egyéb informális jogértelmezések kiadása és az ezekkel való irányítás gyakorlata alkotmányellenes"), különböző időpontban, egymással ellentétes körlevelet (szakmai iránymutatást, állásfoglalást) adott ki a Nyugdíjbiztosítási és Nyugdíjfolyósító Igazgatóságoknak,
a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a fentiek miatt nem szüntette meg a panaszos átmeneti járadéka folyósítását 55. életéve beöltésekor, így nem kapott tájékoztatást sem arról, hogy az öregségi nyugdíj igényét be kell nyújtania, bár a fenti eljárást az ONYF 2000. október 1-jén kiadott körlevelére tekintettel 2000. december 31-ig le kellett volna folytatnia, addig 
a panaszostól a fentiek ellenére a Nyugdíjbiztosító precíz "jogszerű" eljárást várt el.

A vizsgálat eredményeképpen megállapítom, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okoz, ha a jogalkalmazási problémák miatt szükséges  az ONYF által különböző időben kiadott, egymással ellentétes "szakmai iránymutatások, állásfoglalások" miatt átmeneti járadékban részesülő, az öregségi nyugdíjra 55 éves kora betöltésétől jogosult nő ellátása folyósítását a Nyugdíjfolyósító nem szünteti meg 2000. december 31-ig. Továbbá nem nyújt tájékoztatást az öregségi nyugdíjra jogosultságáról.
	A feltárt alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság orvoslása érdekében az országgyűlési biztosról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 21. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően kezdeményezem 30 napos határidővel az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatójánál, hogy vizsgálja meg a panaszos problémájának saját hatáskörben történő megoldásának lehetőségét.

Budapest, 2002. május 30.

Lenkovics Barnabás