Előadó: dr. Izafé Éva 

J e l e n t é s
az OBH 1607/2002. számú ügyben

Az eljárás megindulása

A panaszos azért fordult panasszal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy Gulács Község Önkormányzata a 2001. évi tiszai árvíz során kárt szenvedett és lakhatatlanná vált ingatlana helyreállítása érdekében nem részesült kárenyhítési támogatásban, illetve az ingatlan újjáépítésére nem került sor.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogorvoslathoz való jog, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog  megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás

A panaszos ingatlana a 2001. évi nagy, tiszai árvíz során károsodott. A panaszos ügyében  2001. 03. 15-én megtörtént a kárfelmérés, melyben a helyreállítás költségét 1,5 millió forintra becsülték. A helyreállítás természetbeni formájára vonatkozóan 2001. 05. 31-én a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal a panaszossal megállapodást kötött, melyet a kivitelező és a műszaki ellenőr is aláírt.  Egy hónappal később a közigazgatási hivatal vezetője arról értesítette a panaszost, hogy csak azon lakóházat lehet újjáépíteni, amely az árvíz idején, illetve azt megelőzően életvitelszerűen lakott volt. Lakatlan ingatlan esetén a károsultak a tényleges kárérték szerinti pénzbeli kártalanítására van lehetőség. Ezzel egyidőben a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatósága közölte a panaszossal, hogy … "a ház lakottságának fontos, de nem kizárólagos feltétele, hogy az legyen a lakó állandó bejelentett lakcíme. Ha nem ez volt az állandó lakcím, de életvitelszerűen az év jelentős részében ott éltek (fizették a számlákat, az esetleges adóterheket, stb.), akkor azt a polgármester igazolhatja.
A következő dokumentum az ügyben 2001. 09. 19-én készült a gulácsi önkormányzatnál, amely azt tartalmazza, hogy a statikai vizsgálat alapján az ingatlant le kell bontani. A bontást az akadályozta, hogy az ingatlant - valószínű félreértésből - lakatlannak nyilvánították. A tulajdonos (panaszos) ragaszkodik a lakóingatlan bármilyen formában történő használhatóságához, mert az év jelentős részét - közismert módon - a településen,  az ingatlanában tölti. A panaszos kéri a méltányos elbírálást, tekintettel arra, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal és a károsult között érvényes helyreállítási megállapodás van, és az ingatlan szerepel a helyreállításra kijelölt épületek listáján.
Több hónappal később, 2001. 10. 02-án az újjáépítési biztos arról értesítette a panaszost, hogy a káreseményekre vonatkozó kormányhatározat értelmében a káresemény időpontjában lakatlan épületek tulajdonosai a megsemmisült ingatlan értékének megfelelő összegű kártalanításban részesülhetnek. Ennek megfelelően azt kérte a panaszostól, hogy 2001. 10.   05-éig nyilatkozzon arról, hogy a megsemmisült ingatlan vonatkozásában a kártalanítást igényli-e. A megkeresés a kártalanítás összegéről is   tartalmazott tájékoztatást. Továbbiakban arra hívta fel a figyelmet, hogy az összeg átutalása érdekében a panaszos jelentse be a számlaszámát is. Ebben a hónapban, tehát 2001. 10. 12-én a panaszos kitöltött egy nyilatkozatot, amely tartalmazta a tulajdonos és az ingatlan adatait. 

A nyilatkozatot a panaszos úgy írta alá, hogy abban a megsemmisült ingatlan kártalanítási összege nincs kitöltve, a rovat kipontozva szerepel a nyilatkozatban. 
A következő irat már 2002-ben keletkezett a panaszos ügyében, amikor is 2002. 01. 09-én a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal azt közölte a panaszossal, hogy pénzbeli kártalanításra azoknak a károsodott ingatlanoknak az esetében van lehetőség, melyeket az árvíz teljesen megsemmisített vagy olyan súlyos mértékben károsított, hogy az első fokú építési hatóság annak bontását engedélyezte. A panaszos ingatlana bontási engedéllyel nem rendelkezik, ezért kártalanítási megállapodás nem köthető. (Megjegyzés: 2001. 05. 31-én megkötötték) Ezen felül azt is közölte, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóságon vezetett károsodott ingatlanokat tartalmazó listán a panaszos ingatlana lakatlanként van nyilvántartva. A sérült ingatlan életvitelszerűen nem lakott, ezért a helyreállításra nem kerülhet sor. A beszerzett iratok között 2001. 09. 24-ei keltezéssel  és iktatással megtalálható a panaszos ingatlanára vonatkozó bontási kérelem is, amely az iktatás napjával a Vásárosnaményi Építési Hatósághoz került.     
Az eljárás során megkerestem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóságot arra vonatkozóan, hogy a panaszos bontási kérelme és bontásra vonatkozó nyilatkozata után a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság mikor értesült a bontást engedélyező határozatról.
A bontást engedélyező határozat birtokában mi volt a Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság feladata, és kit terhel a mulasztás abban, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal 2002. január 9-én sem tudott erről a határozatról. Amennyiben ezen információval nem rendelkeztek, úgy arra kértem választ, hogy az információ elakadása hol keresendő. 
A közigazgatási hivatal vezetőjétől és az önkormányzat polgármesterétől  azt kértem, hogy amennyiben a panaszos ügyében bármilyen változás történt, úgy arról tájékoztassanak.
A katasztrófavédelmi igazgatóság válaszában közölte, hogy a panaszos ügyében lakhatatlanság címén kizárt a támogatás biztosítása. Csatolta a Helyreállításai és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság panaszosnak szóló válaszlevelét, amely azt tartalmazza, hogy lakatlan lakóingatlan helyreállítására a Bizottság elnökének állásfoglalása alapján nincs lehetőség. A kártalanítás "kártérítési" formája kizárólag abban az esetben illetné meg a panaszost, amennyiben a lakóingatlan az árvízi káresemény okán olyan károsodásokat szenvedett volna, melynek következtében összedőlt, illetve bontásra ítélték volna és rendelkezne hatóságilag érvényes bontási engedéllyel. Ezen okmányok utólagos beszerzésére nincs lehetőség.
A közigazgatási hivatal megkeresésemre azt a választ adta, hogy a panaszos ingatlana az árvíz során károsodott, de nem semmisült meg. A károsodás  olyan mértékű volt, hogy az ingatlan bontása nem volt indokolt. A helyszínen szerzett információk alapján az épület az árvíz idején lakatlan volt, azt a tulajdonosok csak időszakos jelleggel használták. A Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság állásfoglalása szerint a lakatlan ingatlanok helyreállítására nincs lehetőség. E miatt az ingatlan 2001. 09. 25-én a helyreállítandó épületek köréből kizárásra került. A lakatlan épületek esetében pénzbeli kártalanításra csak akkor van lehetőség, ha az épület az árvíz során megsemmisült, vagy olyan súlyos mértékben károsodott, hogy az építési hatóság annak bontását rendelte el. A lakóépület károsodása  a bontást nem tette indokolttá, ezért bontási engedély kiadására nem került sor. E miatt kártalanítási megállapodás nem köthető.

Az ügy jogszabályi háttere: lásd melléklet

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
A vizsgált ügyben a különböző hatóságok által kibocsátott dokumentumok egymásnak ellentmondanak, illetve a hatóság az általa készített megállapodásról azt nyilatkozta, hogy a megállapodás a panaszos esetében nem köthető meg.
A közigazgatási hivatal 2001. 05. 31-én megkötötte a panaszossal a helyreállításra (természetbeni térítés formájában) vonatkozó megállapodást, majd a panaszosnak ugyanezen ingatlan vonatkozásában egy hónap múlva közölte, hogy lakatlan ingatlan esetén pénzbeli kártalanításra van lehetőség. Fél év múlva azt a megállapítást tette, hogy az ingatlanra kártalanítási megállapodás nem köthető, mivel az ingatlan nem rendelkezik bontási engedéllyel. Ezt az ombudsman megkeresésére is megerősítette, tehát azt közölte, hogy megállapodás nem köthető. 
További ellentmondás, hogy a lakhatatlanság kérdésében az önkormányzatnál készült feljegyzésben az ott megjelentek egybehangzóan rögzítették, hogy a lakatlanság valószínű félreértésen alapult, hiszen a panaszos a károsodott ingatlant időszakosan, de életvitelszerűen használja. Ebben a feljegyzésben a megyei katasztrófavédelmi igazgatóság képviselője is kijelentette, hogy a kérdéses épület bontását szükséges elrendelni.
További ellentmondás az ügyben, hogy az újjáépítési biztos a panaszostól a számlaszámát kérte, amire az összeg átutalható, miközben azt közölték vele, hogy nem kaphat kárenyhítést. Az egymásnak ellentmondó körülményeket időrendben a megállapított tényállásban bemutattam, itt most csak a legkirívóbb pontokat kívántam kiemelni, és legfőképpen azt, hogy mit jelent a kormányhatározat és a bizottsági elnök állásfoglalására alapított eljárás. 
A panaszos ügyében a különböző levelekben közölt elutasítás azért sem fogadható el, mivel az iratok között fellelhető az a Gulácson kiállított épületbontási kérelem, amelyet a kiemelt építési hatóságnál (Vásárosnamény) már 2001. szeptember 24-én iktattak, de határozat az ügyben még nem született. A bontási határozat hiányát az ügyben eljárt hatóságok a kártalanítás akadályaként tüntették fel, és a Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság arra is utalt, hogy az utólagos beszerzésre  nincs lehetőség. A panaszos erre nem is törekedett, lévén, hogy  közigazgatási hivatal a helyreállításra vonatkozó - meg nem köthető -megállapodást már 2001. 05. 31-én megkötötte.

Az OBH 3857/2001. számú jelentésemben már megállapítottam, hogy a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvényben szabályozott állami feladatvállalás        - mint keretszabály - mellett a kárt szenvedett állampolgárok ügyeiben nincs egyértelmű eligazító jogszabály, amely mindenkor teljes bizonyossággal és egyértelműen meghatározza, hogy a katasztrófasegély milyen feltételekkel illeti meg az állampolgárokat.
A jogalkalmazási bizonytalanságot fokozza, hogy kormányhatározat rendelkezik állampolgárok jogairól és kötelességeiről, tekintettel arra, hogy költségvetési pénzből használt lakás vásárlására, új lakás építésére, a megrongálódott épület felújítására stb. jogosultak a károsultak, melynek fejében jelzálogjog bejegyzése történik a kérdéses ingatlanra. 
A kormányhatározattal történő szabályozás következménye, hogy amennyiben az árvízkárosult nem tud egyetérteni a rá vonatkozó, a lakhatási lehetőséget biztosító döntéssel, úgy nincs számára jogszabályban biztosított lehetőség más megoldás kezdeményezésére, lévén hogy határozattal való döntés hiányában jogorvoslati lehetősége nincs. …
Az Alkotmánybíróság a 37/1993. (VI.9.) számú határozatában az alkotmányossági vizsgálat során azt a kérdést tette fel, hogy a szabályozási tárgy által alkotmányosan megkívánt jogforrási forma megfelel-e a támadott rendeleti szabályozásnak. Az AB ezért megvizsgálta, hogy a támadott rendeletek tartalmaznak-e olyan szabályokat, amelyek törvényi szabályozást igényelnek. A tartalmi vizsgálat alapján az AB megállapította, hogy a másodrendűnek tekintendő eljárási kérdések mellett a jogszabályok fizetési kötelezettséget írnak elő, meghatározzák annak mértékét és körét, tehát  olyan elemeket tartalmaznak, melyeket csak törvényben lehetne jogszerűen szabályozni. Az AB a testület állandó gyakorlatának megfelelően megállapította, hogy ez a formai alkotmánysértés is megalapozza az alkotmányellenességet. 
Az Alkotmánybíróság fenti határozatában foglaltak alapján megállapítottam, hogy a megfelelő szintű szabályozás hiánya, tehát a kormányhatározatban való szabályozás a jogorvoslati joggal kapcsolatosan visszásságot okozott.
A tulajdonhoz és a jogorvoslathoz való joggal kapcsolatos visszásság megállapításán túl sérült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye is, mivel az érintett hatóságok az ügyben alkalmazandó kormányhatározatban foglaltakat nem alkalmazták, illetve olyan álláspontra helyezkedtek, hogy a kormányhatározatot Tárcaközi Bizottság döntése módosította, és az elutasítást erre alapozták. 
Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." Az Alkotmánybíróság a 11/1992. AB határozatában megállapította, hogy a jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese az OBH 3857/2001. számú jelentésben felhívta a Kormány figyelmét, hogy amennyiben a vis maior károk helyreállítására vonatkozó eljárást nem az önkormányzatok útján kívánja megoldani, úgy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságok kiküszöbölése érdekében célszerű a megfelelő szintű jogszabály mielőbbi kiadása. A Miniszterelnöki Hivatal válaszában közölte, hogy az IM közigazgatási államtitkára jelezte, mely szerint az igazságügy-miniszter - a jogalkotási törvényben meghatározott felelősségének megfelelően - figyelemmel fogja kísérni a megfelelő szabályozás előkészítését.

K e z  d e m é n y e z é s e k

1. A már korábban feltárt és jelen vizsgálatomban idézett alkotmányos visszásságok megállapítására figyelemmel a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjét és a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság Igazgatóját (a Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság tájékoztatására is figyelemmel) arra hívom fel, hogy a panaszos ügyben keletkezett tájékoztatásokat, ellentmondásokat az összes dokumentum, így az önkormányzatnál készült  feljegyzés, valamint a bontási kérelem elbírálásának birtokában vizsgálják felül.

2. Felkérem Vásárosnamény Város  Önkormányzat Jegyzőjét, mint kiemelt Első Fokú Építésügyi Hatóságot, hogy a jelentésben hivatkozott bontási kérelem elbírálásáról - a szükséges eljárás lefolytatását  követően - lehetőség szerint soron kívül döntsön.
A határozat megküldésével egyidejűleg tájékoztasson arról is, hogy a kérelem elbírálását egy éven túl mi akadályozta.

Felkérem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjét, a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság Igazgatóját és Vásárosnamény Város  Önkormányzat Jegyzőjét, hogy a kezdeményezésekkel kapcsolatos álláspontjukról, a megtett intézkedésről 30 napon belül értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 2002. december  "            "

Takács Albert

JOGSZABÁLYI MELLÉKLET:

1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről
Az építési munkák építésügyi hatósági engedélyezése
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
(5) Az építésügyi hatósági engedélyezéskor az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül meg kell hozni.

46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról
Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 62. §-a (2) bekezdésének i) pontjában kapott felhatalmazás alapján a következőket rendelem el:
Az építésügyi hatósági engedélyek fajtái
3. § Az építésügyi hatósági engedélyek fajtái:
a) az elvi építési engedély,
b) az építési engedély,
c) a bontási engedély,
d) a használatbavételi engedély,
e) a fennmaradási engedély,
f) a rendeltetés megváltoztatására irányuló engedély.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
A tényállás tisztázása
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,

1999. évi LXXIV. törvény a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről
Az Országgyűlés az Alkotmányból, a nemzetközi egyezményekből eredő feladatok teljesítése érdekében, valamint az életet és a vagyonbiztonságot, a természetes és épített környezetet veszélyeztető természeti és civilizációs katasztrófák megelőzése és károsító hatásai elleni védekezés egységes irányítási rendszerének kialakítása és működtetése, továbbá a veszélyhelyzetben, illetve a katasztrófa sújtotta területeken alkalmazható szabályok bevezetése céljából a következő törvényt alkotja:
Általános szabályok
1. § (1) A katasztrófák megelőzése és az ellenük való védekezés (a továbbiakban: katasztrófavédelem) nemzeti ügy. A védekezés egységes irányítása állami feladat.
(2) Minden állampolgárnak, illetve személynek joga van arra, hogy megismerje a környezetében lévő katasztrófaveszélyt, elsajátítsa az irányadó védekezési szabályokat, továbbá joga és kötelessége, hogy közreműködjön a katasztrófavédelemben.
2. § (1) A védekezést és a következmények felszámolását az erre a célra létrehozott szervek és a különböző védekezési rendszerek működésének összehangolásával, valamint a polgári védelemről szóló 1996. évi XXXVII. törvény (a továbbiakban: Pvt.) alapján létrehozott polgári védelmi szervezetek, a hivatásos katasztrófavédelmi szervek, a hivatásos önkormányzati tűzoltóság, a gazdálkodó szervezetek, a Magyar Honvédség, a Határőrség, a rendvédelmi szervek és az állampolgárok, továbbá az Országos Meteorológiai Szolgálat, az Országos Mentőszolgálat, az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat, az önkéntesen részt vevő társadalmi szervezetek, valamint a civil és az erre a célra létrehozott köztestületek, továbbá a nem természeti katasztrófák esetén annak okozója és előidézője, az állami szervek és az önkormányzatok (a továbbiakban együtt: katasztrófavédelemben részt vevők) bevonásával, illetve közreműködésével kell biztosítani.
(2) A katasztrófavédelemben részt vevők feladataikat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - e törvény alapján, illetőleg a polgári védelmi kötelezettség keretében látják el.
Értelmező rendelkezések
3. § E törvény alkalmazásában:
h) Katasztrófasegély: a katasztrófák következményeinek felszámolása érdekében a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételeknek a központi költségvetésben létrehozott tartalékából történő biztosítása.
i) Katasztrófa sújtotta terület: az a terület, ahol a katasztrófa károsító hatása érvényesül, és ezt a Kormány kinyilvánítja.
j) Katasztrófavédelem: a különböző katasztrófák elleni védekezésben azon tervezési, szervezési, összehangolási, végrehajtási, irányítási, létesítési, működtetési, tájékoztatási, riasztási, adatközlési és ellenőrzési tevékenységek összessége, amelyek a katasztrófa kialakulásának megelőzését, közvetlen veszélyek elhárítását, az előidéző okok megszüntetését, a károsító hatásuk csökkentését, a lakosság élet- és anyagi javainak védelmét, a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételek biztosítását, valamint a mentés végrehajtását, továbbá a helyreállítás feltételeinek megteremtését szolgálják.

1025/2001. (III. 23.) Korm. határozat a beregi térségben 2001. év tavaszán keletkezett árvízi károk enyhítéséről
3. A Kormány kötelezettséget vállal arra, hogy
a) az elpusztult vagy megrongálódott lakásokat legalább a veszélyhelyzet bekövetkeztét megelőző minőség és komfortfokozat szerint újjáépíti. Ennek 100%-os fedezetét a költségvetésből biztosítja;
b) az önkormányzati kötelező feladatok ellátásához szükséges épületeket, utakat (tulajdoni, kezelői formáiktól függetlenül), hidakat, egyéb műtárgyakat és kompokat a veszélyhelyzetet megelőző használhatósági szinten helyreállítja. Ehhez a fedezetet 100%-ban a költségvetésből biztosítja.
4. A Kormány az újjáépítéssel kapcsolatos soron kívüli feladatokat az alábbiakban határozza meg:
a) A katasztrófát követő újjáépítés és helyreállítás során a közbeszerzésről szóló 1995. évi XL. törvény 6. §-ának h) pontját kell alkalmazni.
......
8. A Tiszán levonuló árvíz kapcsán elrendelt védekezés költségeit a továbbiakban is elsősorban a megyék vis maior kereteiből kell finanszírozni; az azt meghaladó költségeket a költségvetés megtéríti.

1033/2001. (IV. 12.) Korm. határozat a 2001. évi tiszai árvíz során károsodott Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei települések helyreállítására és újjáépítésére
2. A helyreállítás és újjáépítés végrehajtásának irányelvei a következők: .....
g) ha a károsult nem fogadja el az építési, újjáépítési szolgáltatást, akkor az állam a lakóépület tényleges kárát téríti meg, melyről a megyei közigazgatási hivatallal köt megállapodást;

A Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság  3/2001. (V. 7.) határozata
6. Helyreállítás csak építési szolgáltatással történhet, a károsodott által aláírt egyszerűsített  szerződés alapján, amelyet a Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének megbízása alapján a települési újjáépítési biztos és az illetékes műszaki ellenőr ír alá, amelyet a Megyei Közigazgatási Hivatal vezetője ellenjegyez. Megegyezés hiányában az illetékes építési hatóság eljárása alapján kell dönteni.

1104/2001. (XI. 12.) Kormány határozat a 2001. évi  tiszai árvíz során károsodott Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei  települések helyreállításáról és újjáépítéséről szóló 1033/2001. (IV. 12.) Korm. határozat módosításáról.
A Kormányhatározat többek között határidők részbeni végrehajtását rögzíti, illetve határidő módosításról rendelkezik, és más technológiai eljárásokat rögzít. A Kormányhatározat nem szól arról, hogy a károsult nem kérheti a kára megtérítését és kizárólag csak építési szolgáltatásra jogosult.

179/1999. (XII. 10.) Korm. rendelet a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény végrehajtásáról
A katasztrófasegély nyújtásának szabályai
16. § (1) A hazai és nemzetközi segítségnyújtásra fordítható előirányzat (vis maior alap) az éves központi költségvetésben külön kerül jóváhagyásra. Az előirányzat felhasználásáról a KKB javaslatát figyelembe véve a Kormány dönt. A végrehajtásba bevont szervek és szervezetek katasztrófa elleni védekezéssel összefüggő visszapótlási költségeiről, a visszapótlás eseteiről, illetve mértékéről a Kormány dönt.
(2) A katasztrófasegély felhasználására vonatkozó döntés-előkészítési feladatokat a KKB végzi és a Kormány dönt annak mértékéről.
(3) A Kormány által jóváhagyott keretből kell biztosítani a katasztrófák következményeinek felszámolása érdekében a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételek biztosításához nyújtandó katasztrófasegélyt.
(4) A keretek elosztására - a katasztrófa sújtotta területek védelmi bizottságainak, valamint a védekezésben részt vevő szervek vezetőinek véleménye alapján - a KKB tesz javaslatot a Kormánynak. A döntésnél az azonos helyzetben lévők esetén előnyben kell részesíteni azon településeket, amelyek a felkészülés, a megelőzés érdekében megtették a lehetőségeknek megfelelő, szükséges intézkedéseket.
 (5) A védekezés során felmerülő költségek jogszerű felhasználásáért helyi szinten a polgármesterek, megyei szinten a védelmi bizottságok elnökei a felelősek.
A katasztrófavédelemmel kapcsolatos anyagi-pénzügyi ellátás
17. § (1) A katasztrófavédelem központi védekezési költségeit - az önvédelmi jellegű katasztrófavédelmi szervezetek fenntartási és működési költségei kivételével - az állam viseli, azokat a központi költségvetésben a Belügyminisztérium, illetőleg a minisztériumok és az országos hatáskörű szervek fejezeteiben Katasztrófavédelem cím alatt kell előirányozni.

232/1996. (XII. 26.) Korm. rendelet a vizek kártételei elleni védekezés szabályairól
1. § E rendelet alkalmazásában:
3. a védekezés államigazgatási feladatai: a védekezéssel összefüggő rendvédelmi, szociális és egészségügyi hatósági, továbbá a műszaki feladatok ellátásához szükséges munkaerő, eszköz, anyag, felszerelés rendelkezésre állása, valamint a vizek kártételei által fenyegetett területeken az élet- és vagyonbiztonság érdekében végzendő megelőző és operatív feladatok;

1987. évi XI. törvény a jogalkotásról
Határozat
46. § (1) Az Országgyűlés, a Kormány, a kormánybizottságok, az önkormányzatok és az önkormányzatok szervei határozatban szabályozzák az általuk irányított szervek feladatait, a saját működésüket, és állapítják meg a feladatkörükbe tartozó terveket.
(2) E rendelkezés nem érinti az (1) bekezdésben felsorolt szerveknek az egyedi határozat meghozatalára vonatkozó jogát.
47. § (1) Az Országgyűlés, a Kormány és a kormánybizottságok határozatainak előkészítésére vonatkozó szabályokat e szervek állapítják meg.
(2) Az önkormányzat és az önkormányzat szervei határozatának előkészítésére vonatkozó szabályokat az önkormányzat szervezeti és működési szabályzata állapítja meg.
48. § (1) Az Országgyűlés és a Kormány elrendelheti egyes határozatainak a Magyar Közlönyben való közzétételét.
(2) Az önkormányzatok és az önkormányzat szervei határozataikat a hivatalos lapjukban, illetőleg a helyben szokásos módon tehetik közzé.