OBH 1322/2002
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
									Előadó: dr.Kiss László
Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte, hogy közlekedési balesete ügyében a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság, a baleset okozója ellen folytatott 158-1254/2001. számú szabálysértési eljárást megszüntette és a megszüntető határozat ellen benyújtott panaszát az ügyészség nem bírálta el a törvényes határidőben. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
Érintett alkotmányos jogok: 
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bek.) 
•	Jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § (5) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről
52. § (1) A szabálysértési hatóság és a bíróság az ügy megítélése szempontjából lényeges körülményeket köteles tisztázni. Amennyiben a rendelkezésre álló adatok az érdemi döntés meghozatalához nem elegendőek, a tényállás tisztázása érdekében bizonyítást folytat le.
68. § (1) Akit a szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság az eljárási cselekményre idéz, köteles megjelenni. A szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság megjelenésre azt kötelezi, akinek a meghallgatása indokolt.
74. § (3) Az iratokat a kézbesítés második megkísérlésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni, ha a kézbesítés azért volt eredménytelen, mert a címzett az iratot nem vette át, illetőleg az átvételt megtagadta.
78. § (1) A szabálysértési hatóság vagy a bíróság rendelkezése alapján az eljárás alá vont személyt vagy tanút, aki a szabálysértési hatóság vagy a bíróság előtt, illetőleg más eljárási cselekményen a szabályszerű idézésre nem jelenik meg, s távolmaradását alapos okkal nem menti ki, a rendőrség útján - a Vám- és Pénzügyőrség előtt folyamatban lévő eljárásban a Vám- és Pénzügyőrség útján - elő lehet vezetni. Az elővezetés - az elrendelő hatóság rendelkezése alapján - útba indítással is foganatosítható.
(4) A szabálysértési hatóság által elrendelt elővezetés az ügyész jóváhagyásával hajtható végre.
82. § (4) Az érdemi határozatot az eljárás megindítását követő harminc napon belül kell meghozni. Ha az ügy bonyolultsága vagy más elháríthatatlan akadály indokolja, a szabálysértési hatóság vezetője egy alkalommal az ügyintézési határidőt legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja.
84. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást határozattal megszünteti, ha
b) az eljárás adatai alapján nem állapítható meg szabálysértés elkövetése, az eljárás alá vont személy kiléte, illetve tartózkodási helye és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
86. § (1) A szabálysértési hatóságnak a 79-81. §-a alapján hozott határozatával, illetőleg intézkedésével szemben az eljárás alá vont személy és jogi képviselője, valamint a rendbírsággal sújtott személy, a 84. § alapján hozott határozatával szemben a sértett panaszt tehet.
(3) Amennyiben a szabálysértési hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat három napon belül az illetékes ügyészségnek küldi meg.
(4) Az ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja és
a) a panaszt, mint alaptalant elutasítja, vagy
b) a határozatot hatályon kívül helyezi, indokolt esetben a szabálysértési hatóságot az eljárás folytatására utasítja.
(5) Az a) pont esetében az ügyész a panasztevőt, a b) pont esetében pedig azokat értesíti, akikkel a panasz alapjául szolgáló határozatot korábban közölték.
•	11/2000. (II. 23.) BM rendelet a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény végrehajtásáról
9. § A rendőrség hatáskörébe tartozó szabálysértések esetén a bűnügyi, a közrendvédelmi, a közlekedésrendészeti szolgálati ágak, továbbá az egyes feladatok ellátására létrehozott rendőri szervek szakmai feladataiknak megfelelően szabálysértési hatósági jogkörben járnak el.
24. § (1) A szabálysértési eljárás a szabálysértési számon történő iktatás napjával indul meg.
(2) A hatósághoz beérkezett szabálysértési feljelentések iktatására és az eljárási iratok kezelésére a szabálysértési hatóság ügykezelésére vonatkozó szabályok az irányadók.
•	218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről
Az elsőbbség és az előzés szabályainak megsértése
44. § (1) Annak a járműnek a vezetője, aki - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - az elsőbbségre vagy az előzésre vonatkozó szabályokat megszegi,
ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Annak a járműnek a vezetője, aki az elsőbbségre vagy az előzésre vonatkozó szabályok megszegésével a közlekedés más résztvevőjét hirtelen fékezésre vagy irányváltoztatásra kényszeríti,
százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
A közúti közlekedés rendjének megzavarása
46. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályait megszegi és ezzel másnak vagy másoknak életét, testi épségét vagy egészségét gondatlanságból közvetlen veszélynek teszi ki vagy könnyű testi sértést okoz,
százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésében meghatározott szabálysértés miatt a szabálysértési hatóság járművezetéstől eltiltást alkalmazhat.
•	1999. évi LXXXIV. törvény a közúti közlekedési nyilvántartásról
33. § (3) A jármű üzemben tartója (tulajdonosa), ha törvény eltérően nem rendelkezik, köteles a rendőrhatóság - adatkérés célját tartalmazó - felhívására a szabályszegés elkövetésekor a járművet vezető személyről adatot szolgáltatni. Az adatszolgáltatási kötelezettség legfeljebb az adatkérést megelőző hat hónap időtartamra terjed ki.
(4) Ha a jármű új tulajdonosa az (1) bekezdés b) pontjában, a jármű üzemben tartója a (3) bekezdésben meghatározott kötelezettségének önhibájából nem tett eleget, a járművet az illetékes hatóság a külön jogszabályban meghatározott időtartamra kivonja a forgalomból.
•	35/2000. (XI. 30.) BM rendelet a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról
88. § A közlekedési igazgatási hatóság - a kivonási okot észlelő hatóság értesítése alapján - a jármű forgalomból történő kivonását hivatalból rendeli el a 84. § (1) bekezdésében meghatározott esetekben, továbbá, ha
c) a járműnyilvántartás szerinti tulajdonosa (üzemben tartója) a rendőrhatóság felhívására a jármű mindenkori vezetőjére vonatkozó adatszolgáltatást jogos indok nélkül megtagadja, vagy valótlan adatot közöl, valamint ha a járművek üzletszerű bérbeadásával foglalkozó vállalkozó a külön jogszabályban meghatározott nyilvántartási kötelezettségének nem tesz eleget,
89. § (1) A járművet - a kérelemre történő kivonás kivételével - a következő időtartamra kell kivonni a forgalomból:
e) a 84. § (1) bekezdés g), h), i) pontja esetén, továbbá a 88. § c) pontja esetén hat hónapra.
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Közúti veszélyeztetés
186. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályainak megszegésével más vagy mások életét vagy testi épségét közvetlen veszélynek teszi ki, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
•	1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól
3. § (1) Aki a közúti közlekedésben részt vesz, köteles
c) úgy közlekedni, hogy a személy- és vagyonbiztonságot ne veszélyeztesse, másokat közlekedésükben indokolatlanul ne akadályozzon, és ne zavarjon.
Előzés
34. § (1) Előzni abban az esetben szabad, ha
d) az előzés során a megelőzendő jármű mellett megfelelő oldaltávolságot lehet tartani.
Megállapított tényállás:
	Az eljáró rendőrkapitányság csak az ügyirat másodpéldányát tudta a vizsgálat rendelkezésére bocsátani. Ennek alapján a következőket állapítottam meg:
 	A panaszos 2001. január 3-án gépkocsijával a XVIII. kerületi Cs. úton haladt a belső forgalmi sávban, amikor a megszűnő jobb oldali sávból a GLK-218 forgalmi rendszámú gépkocsi eléje akart vágni. A panaszos a baleset elkerülése érdekében az úttest közepe felé húzódott és hangjelzést adott. A másik gépkocsi besorolt mögé, majd baloldalról kezdett az előzésbe. Ennek során, az előzés befejezése helyett a panaszos járművét igyekezett leszorítani az útról és eközben neki ütközött a panaszos gépkocsijának. Az előzés megkezdésekor szembejövő forgalom nem volt. Az ütközés következtében a panaszos gépkocsijában kb. 80 ezer forint kár keletkezett. 
	Az ütközés után mindkét gépkocsivezető megállt, de a baleset okozója a felelősségét nem ismerte el, rövid szóváltást követően a helyszínt elhagyta. A helyszínre hívott rendőrök helyszínvázlatot készítettek és szabálysértési feljelentést tettek az ismeretlen elkövető ellen. 
	A rendőrkapitányság Közrendvédelmi Osztálya a panaszos által 2001. január 3-án közölt rendszám alapján megállapította a GLK-218 forgalmi rendszámú gépkocsi tulajdonosának adatait és lakcímét. 
	A Közrendvédelmi Osztály vezetője 2001. március 1-én megkereste a Gödöllői Rendőrkapitányság Közbiztonsági és Közlekedési Osztály vezetőjét és kérte Sz.J. jegyzőkönyvi meghallgatását. Az átiratban tájékoztatták a megkeresett hatóságot, hogy adatközlési felszólítást küldtek Sz.J. részére, amelyet az iratok szerint a felesége vett át. A felszólításnak a gépkocsi tulajdonosa nem tett eleget. (A másolati iratok között ennek a felszólításnak nincs nyoma.)
	Sz.J. 2001. március 17-én átvette a Gödöllői Rendőrkapitányság Kistarcsai Rendőrőrse által küldött idézést, a rendőrségre azonban nem ment be. A Rendőrőrs parancsnokának március 29-én kelt jelentése szerint Sz.J. a többszöri idézés ellenére nem jelent meg a hatóság előtt, a lakásánál megjelenő rendőröknek nem nyitott ajtót. A második idézés után telefonon közölte, hogy gépkocsiját hosszabb ideje egy barátja használja. Megígérte, hogy barátjával együtt bemennek a rendőrÖrsre, de ez nem történt meg.
	A jelentést megküldték a megkereső szervnek.
	A XVIII. kerületi Rendőrkapitányság Közrendvédelmi Osztály 2001. április 18-án adatszolgáltatásra felszólítást küldött Sz.J. részére, amelyben kilátásba helyezték, hogy az adatközlés elmaradása esetén gépkocsiját meghatározott időre kivonják a forgalomból. A vétív szerint április 23-án a címzett felesége vette át a felhívást.	A XVIII. kerületi Rendőrkapitányság Közrendvédelmi Osztály 2001. május 23-án levélben tájékoztatta az adatközlési felhívás eredménytelenségéről a Gödöllői Önkormányzat jegyzőjét, és a közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény alapján javasolta a gépjármű kivonását a forgalomból. A rendőrség az intézkedés végrehajtásáról értesítést nem kért és nem kapott. Május 29-én - a rendelkezésre álló adatokat összefoglalva - az ügyet átadták az Igazgatásrendészeti Osztálynak "a szabálysértési eljárás lefolytatása céljából". 
	Az I. fokú szabálysértési hatóság az eljárást a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 84. § (1) bekezdés b) pontja alapján - mivel  a rendelkezésre álló adatok alapján az eljárás alá vont személy kiléte nem volt megállapítható - 2001. június 14-én megszüntette. A határozat ellen a panaszos 2001. június 26-án panasszal élt a Budapesti XX-XXI-XXIII. kerületi Ügyészségnél. A szabálysértési hatóság a panasz elbírálása végett 2001. július 4-én megküldte az eljárási iratokat az ügyészségnek, ahol azt 2001. július 9-én átvették. 
	A panaszos érdeklődésére a kerületi ügyészségen közölték, hogy panaszát T.XVIII.803/2001. szám alatt iktatták, és azt az eljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező Fővárosi Főügyészséghez terjesztették fel az ügy irataival együtt, érdemi elbírálás végett. A panaszos 2002. január 21-ig - az országgyűlési biztoshoz benyújtott panasza időpontjáig - nem kapott választ az ügyészségtől. 

A vizsgálat megállapításai:
	A baleset helyszínén intézkedő rendőrök által készített szabálysértési feljelentésben rögzített tényállás alkalmas volt az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet 46. § szerinti közúti közlekedés rendjének megzavarása szabálysértés, esetleg a rendelet 44. § szerinti elsőbbség és az előzés szabályainak megsértése szabálysértés megállapítására. 
 	A baleset okozója a panaszos gépkocsijának előzését úgy hajtotta végre, hogy nem tartott kellő oldaltávolságot a megelőzni szándékozott gépkocsi mellett. A panaszos által elmondott előzmények alapján feltételezhető volt, hogy az elkövető szándéka a panaszos megijesztésére, az útról való leszorítására irányult.
	A minimum 50 km/óra sebességgel haladó gépkocsik esetében, a másik gépjármű menet közben történő veszélyes megközelítésekor már reálisan lehet számítani baleset bekövetkezésére, a megközelített gépjármű vezetőjének előre nem látható reakciójára, manőverére, ezért ilyen esetben fennáll az élet vagy testi épség közvetlen veszélyeztetése is. Az eshetőleges szándékkal létrehozott veszélyhelyzet bizonyíthatósága esetén a Btk. 168. § szerinti közúti veszélyeztetés bűntette is megállapítható lett volna. 
	A Legfelsőbb Bíróság 123. számú kollégiumi állásfoglalása szerint (BK 123.) "a bűncselekmény elkövetési magatartása a közúti közlekedési szabályok szándékos megszegése. Ezeket a szabályokat elsősorban a KRESZ előírásai tartalmazzák, de ide tartoznak az ehhez kapcsolódó igazgatási jogszabályok vagy egyéb rendelkezések előírásai is. Ha a szabályszegés gondatlan, a bűncselekmény megállapítására nem kerülhet sor, mivel a közúti veszélyeztetés bűncselekményének nincs gondatlan alakzata. Ugyanakkor a szándékos közlekedési szabályszegés önmagában még nem alapozza meg a Btk. 186. §-a szerinti felelősségre vonást, annak feltétele a szabályszegés és a közvetlen veszélyhelyzet kialakulása közötti okozati összefüggés (BH1979. 379., BH1978. 508.)".
	Gondatlan magatartás esetén a közúti közlekedés rendjének megzavarása szabálysértés elkövetése miatt kellett volna eljárást indítani.
	Az I. fokú szabálysértési hatóság az eljárást megszüntető határozatában a KRESZ 3. § (1) bekezdés c) pontjának megszegését tüntette fel, mint elkövetési magatartást. Eszerint, aki a közúti közlekedésben részt vesz, köteles úgy közlekedni, hogy a személy- és vagyonbiztonságot ne veszélyeztesse, másokat közlekedésükben indokolatlanul ne akadályozzon, és ne zavarjon. Az általános gondossági kötelezettség megsértéséhez képest az elkövető magatartása olyan többlet következménnyel - a panaszos gépkocsijának megrongálásával - járt, amely mindenképpen megalapozta volna a súlyosabb minősítés alkalmazását.
	Az iratellenes minősítésen kívül kifogásolható, hogy a XVIII. kerületi Rendőrkapitányság a szabálysértési határozatot megelőző eljárásában súlyos, a határozatra is kiható, jogszabálysértő mulasztásként értékelhető eljárást folytatott. A szabálysértési feljelentést általános számra iktatták, az ügyben öt hónapon keresztül a Közrendvédelmi Osztály alakszerűtlen eljárásban járt el. Azzal, hogy az ügy iratait csak 2001. május 29-én, 21 nappal a szabálysértés büntethetőségének elévülése előtt adták át a szabálysértési eljárás lefolytatására - és ezt követően került sor a szabálysértési iktatásra - megsértették  a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény rendelkezéseit és a rendőrség iratkezelési szabályzata előírásait.
	Az országgyűlési biztosok gyakorlata szerint az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye olyan alkotmányos alapérték, mely minden jogalkalmazót kötelez. A jogbiztonság követelményének részét képezi a tisztességes eljáráshoz való jog, melyet az eljárási szabályok betartása biztosít az állampolgárok számára. 
	  Az eljárási szabályok megkerülése akadályozta a panaszost abban, hogy kára megtérítése érdekében a biztosító intézethez fordulhasson, ezért a rendőrség eljárása az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamisággal összefüggésben sértette a panaszosnak a tisztességes eljáráshoz fűződő jogát.
	A szabálysértési törvény biztosítja a hatóság részére, hogy szabályszerű idézés esetében a megjelenési kötelezettség teljesítését elővezetéssel is kikényszerítse, a tanúvallomás indokolatlan megtagadása esetén pedig rendbírsággal éljen. A gépkocsi tulajdonosa csak abban az esetben tagadhatta volna meg jogszerűen a vallomást, ha ezzel saját magát, vagy hozzátartozóját szabálysértés vagy bűncselekmény elkövetésével vádolta volna. A mentesség nem terjed ki további személyekre, így a tulajdonos barátjára sem.
	Az Alkotmánybíróság már a 9/1992. (I.30.) AB határozatában kifejtette, hogy a jogállamiság alapvető ismérve a jogbiztonság, amely nemcsak "az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is". (ABH 1992. 59., 65.) Az államnak az Alkotmányból levezethető feladata, a társadalommal szembeni kötelezettsége az államigazgatás megfelelő működtetése. Szabálysértési ügyekben e feladat teljesítésének jogállami garanciáját jelenti, hogy az eljáró hatóságok kötelessége a törvénynek megfelelő formalizált eljárás keretében a tényállás valóságnak megfelelő felderítése, az objektív igazság megállapítása, aminek eszköze az eljárási jogszabályok alkalmazása szempontjából releváns tények bizonyítása. Ez az igény megalapozza az ennek érdekében szükséges kényszerítő eszközök alkotmányosságát.
	Az Sztv. 82. § (1) bekezdés szerint a szabálysértési eljárás feljelentés, illetőleg a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy észlelése vagy tudomása alapján indulhat meg. Az Sztv. végrehajtásáról szóló 11/2000. (II.23.) BM rendelet 24. § (1) bekezdés kimondja, hogy a szabálysértési eljárás a szabálysértési számon történő iktatás napjával indul meg. Az ORFK 16/1995. (XI.27.) utasítással kiadott rendőrségi iratkezelési szabályzat 382. pontja szerint az első fokú szabálysértési hatósághoz érkezett iratot 2 munkanapon belül iktatni kell.
	Az eljárás elhúzódása és sikertelensége részben annak tudható be, hogy a károkozó gépkocsi tulajdonosát nem sikerült meghallgatni, mert nem tett eleget az idézéseknek és mivel nem folyt az ügyben szabályszerű eljárás, erre kényszeríteni sem lehetett.
	A panaszos a szabálysértési eljárást megszüntető határozat ellen panasszal élt a Budapesti XX-XXI-XXIII. kerületi Ügyészségnél, ahonnan az ügy iratait - a részére adott felvilágosítás szerint - T.XVIII.803/2001. számon a Fővárosi Főügyészséghez terjesztették fel  érdemi elbírálás végett. A rendelkezésünkre álló adatok szerint a panasz elbírálásáról a panaszos legalább hat hónapig - az országgyűlési biztosokhoz intézett beadványa keltéig - nem kapott tájékoztatást. Az Sztv. 86. § (4) bekezdése szerint az ügyésznek nyolc napon belül el kell bírálnia a panaszt és az elutasításról, vagy a határozat hatályon kívül helyezéséről a panasztevőt értesítenie kell.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 29. § (2) bekezdése alapján az ügyészség nem minősül hatóságnak, ezért az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervezet kivételével a vizsgálatára nem terjed ki a hatásköröm. A panaszost erről a beadványa kézhezvételét követően tájékoztattam és javasoltam, hogy forduljon a legfőbb ügyészhez. Ezt követően a Fővárosi Főügyészség Közigazgatási Jogi Osztálya 2002. április 19-én T.301/2002/1-I. számon megállapította, hogy az eljáró rendőri szerv az ügyben jogszabálysértően járt el és emiatt a Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. tv. 16. § (1) bekezdése alapján felszólalással élt. A XVIII. kerületi Rendőrkapitányság vezetője a felszólalással egyetértett és intézkedett a hasonló jogsértések elkerülésére.
	A szabálysértési törvényben meghatározott elbírálási és értesítési kötelezettség elmulasztása - az elbírálás eredményétől függetlenül - sértette a panaszosnak  az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerinti jogorvoslathoz való jogát. Megállapításomról jelentésem egyidejű megküldésével tájékoztatom a legfőbb ügyészt.
	Az eljárások időszerűségét és a közlekedésrendészeti szabálysértésekkel kapcsolatos rendőri intézkedések és szabálysértési eljárások egyes kérdéseit a budapesti rendőrfőkapitány 2001. július 6-án kiadott 25/2001. számú intézkedése szabályozta, de a kifogásolt iktatási, iratkezelési gyakorlatot, nem érintette és nem határozta meg, hogy a közrendvédelmi szervek milyen eljárási szabályok szerint, milyen határidőn belül kötelesek intézkedéseket tenni az ismeretlen elkövető felkutatására. Nem tartalmaz olyan rendelkezést sem, amely kötelezné a szabálysértési ügyben eljáró rendőri szervet arra, hogy győződjön meg a kezdeményezett közlekedés igazgatási intézkedés tényleges végrehajtásáról, elrendelésének időtartamáról.  
	A rendőrség eljárásában megállapított és a jelentésben összefoglalt, alkotmányos jogokat sértő visszásságokra tekintettel, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a budapesti rendőrfőkapitánynak, hogy vizsgáltassa meg a kerületi rendőrkapitányságok szabálysértési eljárási gyakorlatát, szakszerűségét és az eljárások időszerűségét, a 25/2001. számú főkapitányi intézkedés végrehajtását és esetleges kiegészítésének szükségességét. 
	Kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéseiről az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján adjon tájékoztatást.
Budapest, 2002. október 30.
Takács Albert