OBH 1162/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre

Az eljárás megindulása
	A szabadságvesztés büntetését töltő panaszos azt sérelmezte, hogy az állampusztai bv. intézet munkatársai kiadták rabtársainak a kapcsolattartói nevét és címét, akik azután erőszakos cselekmények elkövetésével fenyegetőztek. A nevelők nem hajlandók fogadni meghallgatásra és kérelmi lapot sem kap, hogy bejelenthesse kifogásait. Többszöri kérelme ellenére nem biztosítanak számára egyszemélyes elhelyezést, pedig önveszélyes magatartása miatt arra lenne jogosult. Önképzés céljából nála levő felszereléseket elvették tőle, de hazaküldeni sem tudja. Továbbá fogorvosi ellátása hónapokig húzódott és gyógyszereit sem kapja meg rendszeresen. 
	A panasz alapján az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére figyelemmel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint az abból eredő tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2.§ (1) bekezdése),
a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészéghez való jog (Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése), valamint  
a tulajdonhoz és az abból származó birtokláshoz való jog (Alkotmány 13. § (1) bekezdése).

Alkalmazott jogszabályok
A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló többször módosított 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.),
a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásáról szóló 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet, és
a fogvatartottak egészségügyi ellátásról szóló 5/1998. (III. 6.) IM rendelet.

A vizsgálat lefolytatása
	Az országgyűlési biztos általános helyettese az Obtv. 18. § (3) bekezdése alapján megkereste az Állampusztai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet  parancsnokát és felkérte a panasz kivizsgálására. Az intézetparancsnok a vizsgálat eredményéről írásban tájékoztatta az általános helyettest és válaszához mellékelte a fogvatartottnak a panasszal kapcsolatos meghallgatásáról készített jegyzőkönyvet.

A megállapított tényállás
	1. A vizsgálat során történt meghallgatásakor a panaszos személyes adatainak kiszolgáltatásával kapcsolatban ellentmondásosan nyilatkozott, illetve érdektelen adatokat említett. Azt, hogy a nagyapja katonatiszt volt, először egy biztonsági tiszt mondta a társának, majd az IMEI-ben történt gyógykezelésének idejére tette, amikor is hallucinációi voltak. Egyébként sem a biztonsági tiszt, sem a körleten levő más beosztottak nem férhetnek hozzá a fogvatartottak számítógépen tárolt adataihoz.
	Fogdán mondták a társai, hogy az édesanyját megerőszakolják és őt is fenyegették, ha nem ad nekik cigarettát és nem osztja meg velük a csomagját. Hozzátartozói nem jelezték sem írásba, sem szóban, hogy megfenyegették volna őket. Az őt megfenyegető társai közül csak egy nevet mondott, bár szerinte többen voltak. Más konkrét adattal nem támasztotta alá állítását.
	2. A panaszos 2001. február 19-én került az állampusztai intézetbe. Azóta három esetben kérte személyes nevelői, egy esetben ügyészi meghallgatását. Hétszer kérte más munkahelyre magát. Öt esetben folyt ellene fegyelmi eljárás, amelyek folyamán ugyancsak meghallgatták. A nevelői feljegyzések is azt mutatják, hogy a vele való foglalkozás folyamatos volt.
	3. A fogvatartott panaszos korábban többször kísérelt meg öngyilkosságot, ilyen szándékáról a legutóbbi időkig nem mondott le. Azonban a fogvatartott akkor sem kérheti egyszemélyes elhelyezését, ha nyilvánvalóan önveszélyes. Ebben az esetben ugyanis a felügyelete és ellenőrzése csak úgy oldható meg hatékonyan, ha közösségi zárkában van. Ugyanakkor ezekben az esetekben is mindig az egyéni elbírálás az első követelmény.
	4. 2001 decemberében a Fővárosi Bv. Intézetben vették el a panaszában megjelölt tárgyakat és azokat a letétjében helyezték el. Azok azonban nem oktatási célú tárgyak, hanem videojátékra alkalmas playstation és kiegészítő tartozékai, valamint CD-ROM voltak. A személyi tulajdonát képező tárgyak hazaküldésének pedig korábban  az volt az akadálya, hogy a panaszosnak elfogyott a letéti pénze, ezért arra csak annak pótlása után, 2002. március 11-én kerülhetett sor.
	5. 2001. április 18-án a tököli bv. kórház szájsebészetén történt a panaszos két foggyökerének eltávolítása. Oda sem utókezelésre, sem cotrollra, nem rendelték vissza. Az intézet fogorvosánál 2001. május 15-én járt, azóta nem iratkozott fel fogorvosi rendelésre. Legutóbb 2002. február 24-én jelentkezett fogászatra és 28-án részesült fogorvosi ellátásban.
	6. 2001 áprilisa óta rendszeresen látják el a panaszost, psichiátriai kezelésen. Erre egyrészt az intézetben, másrészt az IMEI-ben kerül sor. A gyógyszerezés szigorúan a szakorvosi utasításnak megfelelően történt és történik. Ezért került sor arra, hogy az elítélt által hivatkozott Sanaxot egy hónap után más gyógyszerre váltották.  Legutóbb 2002. március 13-ára rendelték vissza az IMEI-be.

A vizsgálat megállapításai
	A fogvatartott kapcsolattartóinak adatait a körleten szolgálatot teljesítő büntetés-végrehajtási beosztottak nem tudhatták meg, tehát ki sem adhatták más fogvatartottnak. A panaszos esetleges hallucinációjára nem támaszkodhat ezzel ellentétes megállapítás. Sem a saját magát, sem a hozzátartozóit ért fenyegetés nem bizonyított.
	Kapcsolata a nevelőkkel és a büntetés-végrehajtási ügyésszel zavartalan volt. Sajnálatos beilleszkedési nehézségei miatt kialakult konfliktusai következtében  többször kellett fegyelmi ügyben is meghallgatni.
	Psichiátriai és fogászati ellátása az állapotának megfelelő volt. Önveszélyessége nem alapozta meg az egyéni zárkában történő elhelyezését. Ellenkezőleg, ellenőrzése és magatartásának folyamatos figyelemmel kísérése éppen a közösségi zárkában volt eredményesen megoldható. 
	A tőle elvett tárgyak letétbe helyezése megfelelt az előírásoknak. Hazaküldésüknek csak az volt az akadálya, hogy a panaszosnak akkor nem volt elegendő letéti pénze.
	Mindezek alapján a panasszal kapcsolatban alkotmányos jogot sértő visszásságot nem állapítottam meg, ezért az ügyet ajánlás nélkül lezártam.
	A vizsgálat tapasztalatai alapján felhívom az intézet parancsnokának figyelmét a fogvatartotti kérelmek, panaszok és más beadványok kezelésének és elintézésének  folyamatos ellenőrzésére.

Budapest, 2002. április 8.

Takács Albert