OBH 6634/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
Az előzetes letartóztatásban levő panaszos beadványában sérelmezte, hogy ügye előadója - kifejezett kérése ellenére - rendszeresen védő jelenléte nélkül hallgatta ki gyanúsítottként, ill. szembesítette a tanúkkal. Kifogásolta továbbá, hogy több, mint egy hónapja nem engedélyeztek számára beszélőt.
Az ügyben alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a budapesti rendőr-főkapitányt a panaszban foglaltak kivizsgálására és a vonatkozó iratok megküldésére kértem.
Érintett alkotmányos jogok:
•	A jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Védelemhez való jog (Alkotmány 57. § /3/ bek.)
Az ügy jogszabályi háttere:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
4. § (3) A hatóságok tartoznak az eljárás résztvevőit jogaikról tájékoztatni és kötelességeikre figyelmeztetni.
6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.
(3) A terhelt érdekében az eljárás bármely szakaszában védő járhat el. A terhelt az eljárás megindításától kezdve védőt választhat.
47. § Védő részvétele a büntetőeljárásban kötelező, ha
b) a terheltet fogva tartják, az őrizetbevételt kivéve;
49. § (1) A hatóság védőt rendel ki, ha a terheltnek nincs meghatalmazott védője és a védelem kötelező.
132. § (1) Ha a rendelkezésre álló adatok alapján meghatározott személy alaposan gyanúsítható bűncselekmény elkövetésével, a hatóság közli vele ennek lényegét, a vonatkozó jogszabályok megjelölésével.
(2) A gyanúsítás közlése után figyelmeztetni kell a gyanúsítottat arra, hogy védőt választhat, illetőleg védő kirendelését kérheti. Kötelező védelem esetén fel kell hívni a figyelmét arra is, hogy amennyiben három napon belül nem hatalmaz meg védőt, a hatóság rendeli ki.
(3) A gyanúsítás közlését, a gyanúsított figyelmeztetését és nyilatkozatát jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(4) A gyanúsítottat az alapos gyanú közlését követően - ha fogva van, huszonnégy órán belül - ki kell hallgatni. E határidőt attól az időponttól kell számítani, amikor a gyanúsítottat a nyomozó hatóság elé állították.
A vizsgálat megállapításai:
	A budapesti rendőr-főkapitány tájékoztatása szerint a panaszos ellen a XII. kerületi Rendőrkapitányság folytatott nyomozást, kisebb értékre elkövetett lopás vétségének alapos gyanúja miatt. A panaszost 2001. november 3-án előállították, őrizetbe vették, majd gyanúsítottként kihallgatták. Az őrizetbe vételi határozat szerint a panaszos kérte egy hozzátartozója értesítését, aki másnap megjelent a rendőrségen. Az értesítés megtörténtének tényét azonban az ügyeletes tiszt nem jegyezte fel az iratokon.
A gyanúsítotti kihallgatásról szóló, 2001. november 3-án 19.24-kor lezárt jegyzőkönyv a Be. 132. § (1) és (4) bekezdésének megfelelően tartalmazza az alapos gyanú közlését, valamint a panaszjoggal kapcsolatos tájékoztatást, a vallomástétel megtagadásának a jogát, a hamis vádra való figyelmeztetést, az egyes nyomozati cselekményeknél való jelenléti jogára, ill. a nyomozati iratok ismertetésére vonatkozó felvilágosítást. Ezt követően a gyanúsított írásban kijelentette, hogy vallomást kíván tenni, miután - a Be. 132. § (2) alapján - figyelmeztették, hogy védőt választhat vagy a kirendelését kérheti. Erre a gyanúsított közölte, hogy a védővel kapcsolatban később nyilatkozik. 2001. november 5-én a nyomozó hatóság előterjesztést tett a panaszos előzetes letartóztatására, és egyidejűleg védőt rendelt ki a számára.
Megállapítható, hogy az őrizetbe vett panaszos esetén a védelem a Be. 47. § b, pontja értelmében nem volt kötelező, a gyanúsított pedig nem hatalmazott meg védőt, ill. nem kérte a kirendelését.
Az eljárás során a panaszost 2001. december 3-án folytatólagosan gyanúsítottként kihallgatták, majd december 5-én a sértettel szembesítették. Az ügy előadója a kirendelt védőt november 29-én értesítette a nyomozati cselekményekről, mely tényről feljegyzést készített. A védő nem vett részt az eljárási cselekményeken. A kirendelt védő eljárásának vizsgálatára azonban - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 2001. december 20-án hatályba lépett módosítása alapján - nincs hatásköröm.
A budapesti rendőr-főkapitány megállapította, hogy a kihallgatási, ill. a szembesítési jegyzőkönyvben a panaszost a gyanúsítotti jogaira figyelmeztették, azonban a 40/1987. BM utasítás (Nyut.) 280. pontjában szabályozott, a védő értesítésére és távolmaradására vonatkozó közlést, valamint a gyanúsított ezzel kapcsolatos nyilatkozatát nem rögzítették a jegyzőkönyvekben. A gyanúsított mindkét alkalommal hajlandó volt vallomást tenni, a december 5-i szembesítési jegyzőkönyv aláírását a panaszos először azért tagadta meg, mert az egyik válaszát az előadó nem törölte, majd arra hivatkozott, hogy nem tud olvasni.
A fogvatartott panaszos több ízben kezdeményezett beszélőt  hozzátartozóival. Az előadó szóban, az alosztályvezető pedig december 6-án írásban tájékoztatta a panaszost, hogy eddig a hatóságot egy hozzátartozója sem kereste fel látogatás céljából. Az előadó december elején megkísérelte telefonon felvenni a kapcsolatot az őrizetbe vételi határozatban megjelölt személlyel, de nem járt sikerrel. Az előadó kulturálatlan viselkedésére utaló adat az eljárás során nem merült fel. A panaszos fogvatartása alatt 29 kérelmi lapot és 16 levelet juttatott el az eljáró szervhez. A beadványokat a nyomozó hatóság megvizsgálta, és szóban vagy írásban megválaszolta, ill. a nyomozás feletti felügyeletet ellátó ügyészséghez továbbította.
A budapesti rendőr-főkapitány az eljárás során feltárt jegyzőkönyvi mulasztások miatt fegyelmi eljárás kezdeményezését nem látta indokoltnak. Ugyanakkor utasította a XII. kerületi rendőrkapitányság vezetőjét, hogy az érintett állomány körében tegye oktatás tárgyává a fogvatartottak hozzátartozói értesítésének, valamint a védő részvételével kapcsolatos közléseknek a jegyzőkönyvi rögzítésére vonatkozó előírásokat.
Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás és a rendelkezésre álló iratok alapján - megállapítom, hogy a rendőrség eljárása nem okozott visszásságot a védelemhez és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. A gyanúsítottat a büntető-eljárási jogaira - így a vallomástétel megtagadásához és a védelemhez való jogára is - figyelmeztették, ezt követően több ízben is önként tett vallomást, a jegyzőkönyvi mulasztások ennélfogva nem eredményeztek alkotmányos joggal összefüggő visszásságot. Mindezekre tekintettel a budapesti rendőr-főkapitány tájékoztatását elfogadom, és a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2003. január 28.

Takács Albert