OBH 6597/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka
Vizsgálat megindulása
Egy budapesti illetőségű panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert sérelmesnek találta azt, hogy a Közlekedési és Vízügyi Minisztérium - jelenleg Gazdasági és Közlekedési Minisztérium - nem válaszol azon levelére, amely a Légügyi Igazgatósággal - jelenleg Polgári Légi Közlekedési Hatóság - kapcsolatban tett bejelentéseit tartalmazza.
A vizsgálatot az Alkotmányban biztosított panasz előterjesztéséhez való jog ( Alk. 64. §) sérelmének gyanúja miatt indítottam.  A vizsgálat során megkerestem a Gazdasági és Közlekedési Minisztériumot.
Megállapított tényállás
A panaszos 2001. július 17-ei keltű levelében a Légügyi Igazgatóságnál tapasztalt hiányosságokra hívta fel a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter figyelmét.
Július 27-én a MEH arról tájékoztatta a panaszost, hogy beadványát áttette a panasz kivizsgálására illetékes Közlekedési és Vízügyi Minisztériumhoz és egyben felhívta a panaszos figyelmét arra is, hogy az érdemi választ is a minisztériumtól várhatja.
Szeptember 15-én a panaszos a miniszterhez fordult azzal, hogy beadványa kivizsgálása rendkívűli módon elhúzódik.
A panaszos többször érdeklődött telefonon ügyének állása felől, de érdemi választ nem kapott, majd amikor személyesen kereste fel a miniszteri titkárságot, november 13-án kiderült, hogy beadványát nem találják.  Ekkor a miniszteri titkárság megkereste a MEH-et, hogy az említett dokumentumokat bekérje.
2001. november 16-án az akkor még Légügyi Főigazgatóság - jelenleg Légiközlekedési Főosztály - megkapta intézkedés céljából a beadványt, az ügyhöz tartozó első iratot is ezen a napon iktatták.
2001. november 22-én ismételten megküldte a panaszos a beadványát a MEH-be, ahonnan pár nap múlva értesítették arról, hogy beadványát ismételten továbbították.
2002. január 4-ei keltű levélben a minisztérium válaszolt a panaszos által felvetettekre.
Alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.
•	A közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. tv.
Tv. 5. § (1) A közérdekű bejelentést és javaslatot szóban vagy írásban lehet megtenni az elintézésre ügykör szerint hivatott szervhez (2. §).
Tv. 9. § (1) A közérdekű bejelentést, illetőleg javaslatot az elintézésre hivatott szerv köteles az ügy megvizsgálása és a tényállás megállapítása alapján elintézni.
(2) A korábbival azonos tartalmú ismételt, továbbá a névtelen bejelentés vizsgálata mellőzhető.
Tv. 10. § (1) A közérdekű bejelentések és javaslatok vizsgálatában és elintézésében eljáró és közreműködő szervek kötelesek az ügy érdemi vizsgálása érdekében haladéktalanul megtenni a szükséges intézkedést.
(2) A közérdekű bejelentéseket, illetőleg javaslatokat általában harminc napon belül el kell bírálni.
(3) Ha a vizsgálat előreláthatólag hosszabb ideig tart, erről a bejelentőt (javaslattevőt) harminc napon belül tájékoztatni kell, az elintézés várható időpontjának közlésével.
A vizsgálat megállapításai
A panaszos által felvázoltak szinte kivétel nélkül egyeznek a közlekedési miniszter által megadott adatokkal, mindössze egyetlen pontban térnek el egymástól.  Ez az eltérés a panaszos november 13-ai személyes érdeklődése utáni időpontra esik.  A panaszos miniszteri titkárságon való személyes érdeklődése következtében a titkárság intézkedett a beadvány MEH-től való bekérése érdekében és végül ezen második alkalommal megküldött irat alapján indult meg a beadványban foglaltak kivizsgálása és nem a panaszos későbbi, ismételten megküldött beadványára.  A panaszos első beadványának a MEH-hez történő érkezése és tényleges megválaszolása között minimum 5 és fél hónap telt el.  A beadvány második áttétele után pedig több mint másfél hónap telt el.
A vizsgálat szempontjából azt tartottam volna fontosnak, hogy kiderüljön az, hogy az áttétel és a panaszos november 13-ai személyes érdeklődése között eltelt időben a beadványa vajon a minisztériumon belül hova kerülhetett, de erről a minisztérium nem tudott tájékoztatást adni.  
A megállapított tényállás alapján a panaszos beadványa feltehetőleg még a kiszignálás előtt elkeveredett, de az nem állapítható meg, hogy a minisztériumon belül hol.
Az 1977. évi I. tv. ( továbbiakban: Panasz tv.) 5. §-a alapján közérdekű bejelentést szóban vagy írásban lehet megtenni.  A tv 10. § (2) bekezdése alapján általában 30 napon belül kell a bejelentést elbírálni, ha előreláthatólag hosszabb időt vesz igénybe, akkor erről tájékoztatni kell a bejelentőt.
Tekintettel arra, hogy megkeresésemre a közlekedési miniszter nem adott minden részletre kiterjedő választ, ezért a vizsgálat során telefonon kerestem meg a Miniszterelnöki Hivatalt, a futárszolgálatot, valamint a minisztérium Légiközlekedési Főosztályát.
A telefonon történt érdeklődés során a következő információkat kaptam:  A MEH iktató irodáján kiderült a keresett levél száma, valamint az, hogy augusztus 1-én postázták a levelet a KÖVIM-be, a postabontónál történt érdeklődésemre elmondták, hogy minden bizonnyal sima, díjelőleges küldeményként továbbították a levelet, mert ha ajánlott-tértivevényes lett volna a küldemény, akkor azt vissza tudnák keresni.  A központi futárszolgálatnál, valamint annak parlamenti részlegénél - amely a minisztériumok közötti küldemények továbbításában is részt vesz - nem találtak ilyen számon küldeményt, így nagy valószínűséggel kizárható az, hogy a futárszolgálat továbbította volna  a panaszos levelét.  A Légiközlekedési Főosztályon elmondták, hogy a keresett levél meg van, annak kelte 2001. július 17, de érkezési dátum nem szerepel az iraton.   A fent leírtak alapján az az egy biztosan megállapítható, hogy a panaszos beadványát a MEH továbbította, de azt, hogy az mikor érkezett a Minisztériumba és pontosan hova, nem tudtam megállapítani.
A vizsgálódást nehezítette az a körülmény is, hogy gyakran a leveleken más szám szerepel, mint a borítékon, így ezért is nehéz utólag visszakeresni az iratokat.
Az Alkotmánybíróság a 9/1992. ( I. 30.) AB határozatban a következőket fejtette ki:  " A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság.  A jogbiztonság az állam és elsősorban a jogalkotó - kötelezettségéve teszi annak biztosítását, hogy jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára ." 
A jelenlegi jogi szabályozás szerint nincs alanyi joga a panaszt előterjesztőnek arra, hogy a panasszal érintett hatóság hallgatása esetén bármilyen jogorvoslattal élhessen.
Az Alkotmányban biztosított kérelem előterjesztéséhez való jog egyúttal a kérelem elbírálására vonatkozó kötelezettséget is jelent.
A minisztérium ennek a kötelezettségének a beadvány első alkalommal való megkeresése esetén azért nem tudott eleget tenni, mert az iratok érkeztetési és nyilvántartási rendszerének hiányosságai miatt előfordulhatott az, hogy egy beadvány elkeveredik és így csak hónapokkal később szignálják ki.  A megkeresések során számos fejtörést okozott a MEH és a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium munkatársainak részemre segítséget nyújtani, mert nem tudták utólag az irat útját teljesen kideríteni.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a Gazdasági és Közlekedési Minisztérum - korábban Közlekedési Minisztérium - iratkezelésében hiányosság lelhető fel az iratok nyomonkövethetősége szempontjából és ez a vizsgált esetben a panaszhoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott.  Megfelelő iktatási rend és az iratok nyomonkövethetősége hiányában nem beszélhetünk jól működő közigazgatásról, amely egyéb esetekben más alkotmányos joggal összefüggő visszásságot is okozhat a jogbiztonsággal összefüggő alkotmányos visszásságon kívűl. 
Kezdeményezés
Felkérem az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján a Gazdasági és Közlekedési Minisztert arra, hogy tekintse át a minisztérium iktatási és iratkezelési rendjét annak érdekében, hogy a jelentésben feltárt hiányosság a jövőben ne fordulhasson elő és a megtett intézkedéseiről tájékoztasson.

Budapest, 2002. november 28.

Takács Albert