OBH 6062/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Déry Kinga

Az eljárás megindulása
	Az Országos Mentőszolgálat Főigazgatósága azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy a Bakonytel Rt. 2001. november 8. napján fax útján értesítette az Országos Mentőszolgálat Veszprém Megyei Mentőszervezetét arról, hogy 2001. november 8-ról 9-re virradó éjszaka 02 és 03 óra között Veszprém- és vonzáskörzetében a telefonszolgáltatás kb.40 percre szünetelni fog. Az Országos Mentőszolgálat Főigazgatósága sérelmezte, hogy a Bakonytel Rt. az elsősegélyhívó számok hívhatóságát a várható szolgáltatásszüneteltetés időtartamára egyéb formában nem biztosította.
	A Bakonytel Rt. szolgáltatása igénybevevőinek az Alkotmány 70.§ (1) bekezdésében rögzített, legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joga sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján a Bakonytel Rt. eljárása tárgyában vizsgálatot folytattam le.
	Vizsgálatom során segítséget kértem az Országos Mentőszolgálat Főigazgatóságától, a Veszprém Megyei Mentőszervezettől, a Hírközlési Főfelügyelettől és a Nyugat-Magyarországi Hírközlési Felügyelettől, mely szervek maradéktalan tájékoztatást nyújtottak, illetőleg a kért vizsgálatokat lefolytatták.

A megállapított tényállás
	A vizsgálatom lefolytatása során rendelkezésemre álló adatokból a következőket állapítottam meg.
	2001. november 8. napján a Bakonytel Rt. (a továbbiakban: telefonszolgáltató) faxon elküldött, és 12:28 órakor az Országos Mentőszolgálat Veszprém Megyei Mentőszervezetéhez (a továbbiakban: megyei mentőszervezet) megérkezett levelében a arról tájékoztatta a megyei mentőszervezetet, hogy 2001. november 8-ról 9-re virradó éjszaka 02 és 03 óra között Veszprém- és vonzáskörzetében a telefonos kommunikáció lehetősége kb. 40 percre szünetel. A szünetelés szoftverfrissítés miatt volt szükséges. A megyei mentőszervezet főorvosa az ugyancsak faxon küldött válaszlevelében arról értesítette a telefonszolgáltatót, hogy a tervezett munkálatok elvégzéséhez szükséges szüneteltetéshez csak abban az esetben tud hozzájárulni, ha a telefonszolgáltató az elsősegélyhívó számok hívhatóságát a szünetelés idejére is biztosítani tudja egyéb úton. Megoldási lehetőségként a megyei mentőszervezet a levélben megjelölt két mobiltelefonszámra vagy egyéb mentőállomások telefonszámaira való átirányíthatóságot ajánlott fel. A segélyhívószámok átirányíthatóságának kérdéséről zajló további szóbeli konzultációk szükségessége miatt a telefonszolgáltatást a telefonszolgáltató végül nem 2001. November 8-ról 9-re virradó éjszaka, hanem 2001. N ovember 16-ról 17-re virradó éjjel 02:44 órától 03:15 óráig szüneteltette. A szünetelés időtartamára a megyei mentőszervezet által megjelölt két mobiltelefonszámra irányították át a segélyhívásokat.    

Érintett alkotmányos jogok
•	az 1949. évi XX. törvény a MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYÁ-ról
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A felhasznált joganyag
•	az 1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről
1. § E törvény célja
b) hozzájárulni a társadalom tagjai esélyegyenlőségének megteremtéséhez az egészségügyi szolgáltatásokhoz való hozzáférésük során,
2. § (2) Az egészségügyi szolgáltatások igénybevétele során érvényesülnie kell az esélyegyenlőségnek.
3. § E törvény alkalmazásában
c) egészségügyi ellátás: a beteg adott egészségi állapotához kapcsolódó egészségügyi szolgáltatások összessége;
e) egészségügyi szolgáltatás: minden olyan tevékenység, amely az egyén egészségének megőrzése, továbbá a megbetegedések megelőzése, korai felismerése, megállapítása, gyógykezelése, életveszély elhárítása, a megbetegedés következtében kialakult állapot javítása vagy a további állapotromlás megelőzése céljából a beteg vizsgálatára és kezelésére, gondozására, ápolására, egészségügyi rehabilitációjára, a fájdalom és a szenvedés csökkentésére, továbbá a fentiek érdekében a beteg vizsgálati anyagainak feldolgozására irányul, ideértve a gyógyszerekkel, a gyógyászati segédeszközökkel, a gyógyfürdőellátásokkal kapcsolatos külön jogszabály szerinti tevékenységet, valamint a mentést és a betegszállítást, a szülészeti ellátást, az emberi reprodukcióra irányuló különleges eljárásokat, a művi meddővétételt, az emberen végzett orvostudományi kutatásokat, továbbá a halottvizsgálattal, a halottakkal kapcsolatos orvosi eljárásokkal, - ideértve az ehhez kapcsolódó - a halottak szállításával összefüggő külön jogszabály szerinti tevékenységeket is;
7. § (1) Minden betegnek joga van - jogszabályban meghatározott keretek között - az egészségi állapota által indokolt, megfelelő, folyamatosan hozzáférhető és megkülönböztetés nélküli egészségügyi ellátáshoz.
(3) Folyamatosan hozzáférhető az ellátás, amennyiben az egészségügyi ellátórendszer működése napi 24 órán keresztül biztosítja annak igénybevehetőségét.
95. § A mentés igénybevételéhez való jog a Magyar Köztársaság területén - állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül - mindenkit megillet.
96. § (1) A mentés biztonságos, egységes és összehangolt működéséhez szükséges feltételrendszer biztosítása és megszervezése állami feladat.
(2) A mentés feladatait az ország egész területére kiterjedően az Országos Mentőszolgálat (a továbbiakban: OMSZ), valamint - a működési engedélyben meghatározottak szerint - más, mentésre feljogosított szervezetek látják el az OMSZ koordinálása mellett.

A vizsgálat megállapításai
	Ahogyan azt az állampolgári jogok országgyűlési biztosa és helyettese korábbi eljárásai során (pl. az 5600/1996. sz.ügyben) már megállapította, az állam kizárólagos hatáskörébe utalt egyik tevékenységét, a közcélú távbeszélő-szolgáltatásnyújtást, állami feladatként koncessziós szerződés útján koncessziós társaságok látják el, melyek az országgyűlési biztos és helyettesének vizsgálata szempontjából közszolgáltatónak minősülnek. Jelen esetben a koncessziós szerződés útján közcélú távbeszélő szolgáltatást nyújtó Bakonytel Rt. eljárása képezte vizsgálat tárgyát.
	A panaszt az Országos Mentőszolgálat Főigazgatósága nyújtotta be, mely szervezet tagjainak alkotmányos jogait a Bakonytel Rt. sérelmezett eljárása az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján közvetlenül nem sérti és nem is veszélyezteti. Az ügy összes körülményét figyelembe véve azonban azért volt indokolt a hivatalból történő eljárásom megindítása és lefolytatása, mert a sérelem, vagy annak veszélye több személyt érint (a Bakonytel Rt. illetékességi területén a telefonszolgáltatás igénybevevőit), és megismétlődése (megfelelő szabályozás hiányában) alapos okkal várható.
	A Bakonytel Rt. 2001. november 8. napján úgy jelentette be a 2001. november 8-ról 9-re virradó éjjelre tervezett telefonszolgáltatás szünetelését, hogy sem alternatív elsősegélyhívószámokat, sem pedig az elsősegélyhívó számok átirányításának lehetőségét nem biztosította. Az a tény, hogy a Bakonytel Rt. illetékességi területén a szolgáltatás előfizetői a végül 2001. november 16-ról 17-re virradó éjjel 02:44 óra és 03:15 óra közötti telefonszolgáltatás szünetelésének idején a segélyhívások lebonyolítására igénybe tudták venni a telefonvonalat, csupán a telefonszolgáltató és a megyei mentőszolgálat megfelelő egyeztetésén és együttműködési készségén múlt.
	Az egészségügyről szóló törvény 7. § (1) bekezdése alapján minden betegnek joga van az egészségi állapota által indokolt, megfelelő, folyamatosan hozzáférhető és megkülönböztetés nélküli egészségügyi ellátáshoz. A (3) bekezdés szerint folyamatosan hozzáférhető az ellátás, amennyiben az egészségügyi ellátórendszer működése napi 24 órán keresztül biztosítja annak igénybevehetőségét.
	Az egészségügyi ellátás az egészségügyről szóló törvény 3. § c) pontja alapján a beteg adott egészségi állapotához kapcsolódó egészségügyi szolgáltatások összességét jelenti, mely az e) pont alapján magában foglalja a mentést is. Olyan egészégügyi szolgáltatásokról rendelkezik a törvény, melynek az esélyegyenlőség elvén nyugvó érvényesülését az 1. § b) pontjában célként, a 2. § (2) bekezdésében pedig már kifejezett követelményként fogalmazza meg. Az esélyegyenlőség elvét ismétli meg a mentés kapcsán a törvény akkor, amikor a 95. §-ban rögzíti, hogy a mentés igénybevételéhez való jog a Magyar Köztársaság területén mindenkit megillet. A mentés olyan minden, az ország területén arra rászoruló ember számára egyenlő eséllyel igénybevehető egészségügyi szolgáltatás, melynek biztonságos, egységes és összehangolt működéséhez a szükséges feltételrendszer biztosítása és megszervezése az egészségügyről szóló törvény 96. §-a alapján állami feladat. A mentés feladatait a 96. § (2) bekezdése alapján az ország egész területére kiterjedően az Országos Mentőszolgálat, valamint - a működési engedélyben meghatározottak szerint - más, mentésre feljogosított szervezetek látják el az OMSZ koordinálása mellett. 
	Szükségszerű, hogy a Magyar Köztársaság területén mindenkit egyenlően megillető egészségügyi szolgáltatáshoz jutáshoz (így a mentéshez is) folyamatosan elérhető és igénybevehető kommunikációs eszköz álljon a lakosság rendelkezésére. A folyamatos telefonszolgáltatás hiányában ugyanis a mentés egész országra terjedő megszervezettsége ellenére sem tud mindenki ez egészégügyi ellátás e formájához egyenlően hozzájutni. A lefolytatott vizsgálatom eredményeképpen megállapítottam, hogy a telefonszolgáltatás bármilyen oknál fogva tartó szünetelésének idejére az elsősegélyhívó számok hívhatóságáról sem a vonatkozó jogszabályok (az 1992. évi LXXII. törvény a távközlésről, a 243/1997.(XII.20.) Korm.rendelet a távközlési előfizetői szerződésekről), sem pedig a Bakonytel Rt. Üzletszabályzata nem rendelkezik. A szabályozás hiánya azonban azt eredményezi, hogy a telefonszolgáltatás biztosítására koncessziós szerződést kötő egyes szolgáltatók mérlegelésén múlik, hogy az esetleges szüneteltetések idejére az elsősegélyhívásokat átirányítják-e más számokra vagy nem. Az elsősegélyhívások átirányításának hiányában azonban a szolgáltató illetékességi területén a szolgáltatást igénybevevők ezen időtartamban nem tudják a mentőszolgálatot elérni. Ez azonban lehetetlenné teszi a Magyar Köztársaság területén a mindenkit egyenlő eséllyel  megillető egészégügyi szolgáltatáshoz, a mentéshez való hozzáférést, és ezáltal a szolgátató illetékességi területén élők legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogának Alkotmányt sértő korlátozása veszélyét idézi elő.
	Nem függhet egy állami feladat végrehajtása (a mentés mindenkit egyenlő eséllyel megillető biztosítása) attól, hogy egy megyei mentőszervezet hogyan képes megállapodni az illetékes telefonszolgáltatóval a telefonszolgáltatás szüneteltetésének idejére az elsősegélyhívások átirányíthatóságáról. Megfelelő szabályozás hiányában bizonytalanságot eredményez, és önkényes eljárásokhoz vezethet a jelenlegi állapot.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog és az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdésében foglalt testi és lelki egészséghez való jog gyakorlását veszélyezteti és ezáltal alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz az, hogy a távközlési szolgáltató erre vonatkozó jogszabály hiányában mérlegelési jogkörében dönthet a telefonszolgáltatás szünetelésének idejére az elsősegélyhívások más telefonszámokra való átirányíthatóságáról illetőleg átirányításáról.

Ajánlások
	Az Obtv. 25. §-ában foglalt felhatalmazásomnál fogva javaslom a Miniszterelnöki Hivatalt vezető Miniszternek, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság jövőbeni elkerülése érdekében a telefonszolgáltatás átmeneti szüneteltetésének idejére az elsősegélyhívások kötelező átirányításának  szabályozásáról szíveskedjen gondoskodni.

Budapest, 2002. január 29.

Lenkovics Barnabás