OBH 5313/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában a Szegedi Rendőrkapitányság által - hozzátartozójának halála ügyében - lefolytatott államigazgatási eljárást sérelmezte. 
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjét, valamint a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Feletti Főosztályának vezetőjét.
Érintett alkotmányos jogok: 
•	A jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Az emberi méltósághoz való jogból fakadó kegyeleti jog (Alkotmány 54. § /1/ bek.)
Az ügy jogszabályi háttere:
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.):
14. § (2) A közigazgatási szerv a hivatalból indított vagy folytatott eljárást - ha a megindításra vagy a folytatásra okot adó körülmény már nem áll fenn - megszünteti, és erről értesíti azokat, akik a 13. § (2) bekezdése szerint az eljárás megindításáról értesültek.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
•	23/1994. (X. 26.) BM rendelet az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről:
2. § (1) Az eltűnt személy felkutatásáról, valamint a rendkívüli haláleset kivizsgálásáról bejelentésre vagy hivatalból a rendőrség gondoskodik.
(2) A rendőrség eljárására - az e rendeletben, illetőleg az elintézési határidő tekintetében a Kormány rendeletében meghatározott eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályait kell alkalmazni.
4. § (1) E rendelet alkalmazásában rendkívüli az olyan halál, amelynek természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik, különösen, ha
a) bekövetkezésének körülményei egyértelműen nem zárják ki, hogy a halált bűncselekmény okozta;
b) baleset okozta vagy ennek gyanúja merül fel, és a halál bekövetkezésével összefüggésben a felelősség vizsgálata szükséges;
c) öngyilkosság okozta vagy a körülmények erre utalnak;
d) gyógykezelés során következett be, és az orvosi vagy a gyógykezeléssel összefüggő más foglalkozási szabályszegés gyanúja merült fel;
e) a halál bekövetkezésének körülményeiből nem lehet megalapozottan következtetni a halál okára, illetőleg arra, hogy a halál természetes módon következett be (tisztázatlan haláleset).
(2) A rendkívüli halál esetére előírt eljárást kell alkalmazni - a személyazonosság megállapításáig - abban az esetben is, ha az elhunyt személyazonossága ismeretlen.
12. § (1) A holttest vagy holttestrészlet (a továbbiakban együtt: holttest) temetéséhez, hamvasztásához (a továbbiakban együtt: temetés) az eljárást lefolytató rendőri szerv engedélye szükséges.
(3) A temetés elhalasztásának időtartama az ismeretlen személyazonosságú holttest esetén, annak fellelésétől számítva sem haladhatja meg a harminc napot.
15. § (2) Rendkívüli haláleset kivizsgálására irányuló eljárásban az eljárást befejező határozatot meg kell küldeni
a) az elhalttal közös háztartásban élt, vagy ennek hiányában az ismert legközelebbi hozzátartozójának, illetőleg az eltemetésére kötelezhető személynek;
b) a haláleset bejelentésére kötelezett intézmény vezetőjének.
A megállapított tényállás:
2000. június 20-án ismeretlen férfi holttestét találták meg Szegeden, a Tiszában, a MAHART hajóállomás mellett. A Szegedi Rendőrkapitányság a rendkívüli haláleset ügyében államigazgatási eljárást indított. Június 28-án megtörtént a holttest boncolása, melynek eredményeként a boncolást végző orvos megállapította, hogy a holttest eltemetésére a temetési engedély kiadható. A halál okaként vízbefulladást ill. szándékos önártalmat jelölt meg. Ez alapján a Szegedi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztály Nyomozó Alosztályának vezetője 2000. július 4-én kiadta a temetési engedélyt, valamint tájékoztatta a Polgármesteri Hivatalt az ügyről, és kérte, hogy intézkedjenek az ismeretlen férfi eltemettetéséről.
A panaszos és férje július 7-én jelentették be a rendőrségen a férj öccsének az eltűnését, melyről 10-én vettek fel jegyzőkönyvet. Július 14-én, majd 24-én a hozzátartozókat behívták a rendőrségre, hogy tekintsék meg a június 20-án talált holttestről készült fényképeket. Ezek alapján azonban a hozzátartozók nem tudták egyértelműen azonosítani a holttestet. Ezt követően a panaszos és férje többször próbáltak kapcsolatba lépni az ügy intézőjével, de ez nem sikerült. Végül augusztus 28-ára kaptak újabb időpontot, akkor elküldték őket az Igazságügyi Orvostani Intézetbe, ahol kiderült, hogy a boncolás már megtörtént. A Polgármesteri Hivatalban pedig megtudták, hogy az ismeretlen holttestet - a rendőrségi engedély alapján - július 12-én eltemették.
Ezt követően visszamentek a rendőrségre, ahol a panaszos - az elhunyt sógornője - végül azonosította a holttestet. A panaszos férjét és sógorát - az elhunyt testvéreit - nem kérték fel az azonosításra, nekik a folyosón kellett várakozniuk. Az államigazgatási eljárás befejezéséről szóló határozatot 2000. szeptember 11-én hozták meg a rendőrkapitányságon, majd kézbesítették a panaszos részére. (A rendelkezésre álló iratok tanúsága szerint a részletes igazságügyi orvosi boncolási jegyzőkönyv 2000. augusztus 4-én készült el a Szegedi Tudományegyetem Igazságügyi Orvostani Intézetében, de a rendőrség csak szeptember 7-én kapta meg.) A panaszos fellebbezése nyomán a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság 2000. október 25-én helybenhagyta az első fokú határozatot, majd december 11-én a másodfokú határozatot visszavonták, az első fokú határozatot pedig megsemmisítették és új eljárást rendeltek el. Ennek eredményeként a Szegedi Rendőrkapitányság 2001. február 12-én új határozatot hozott, melyet a panaszos ismételten megfellebbezett. A rendőr-főkapitányság helybenhagyta a határozatot.
A panaszos 2001. április 5-én feljelentést tett az ügyészségen az eljáró rendőrök ellen. A Csongrád Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal 2001. május 17-én - bűncselekmény hiányában - megtagadta a nyomozást. A Csongrád Megyei Főügyészség pedig 2001. június 22-én elutasította a határozat elleni panaszt.
A vizsgálat megállapításai:
A 23/1994. (X. 26.) BM rendelet 12. § (3) bekezdése értelmében az ismeretlen személyazonosságú holttestet legkésőbb a megtalálásától számított 30. napon el kell temetni. A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy ezen az egy hónapos időtartamon belül az ismeretlen holttesteket minél előbb eltemettessék. A rendkívüli halál esetén követendő rendőri eljárás szabályairól szóló 5/1995. (V. 18.) ORFK utasítás szerint a temetést csak akkor kell elhalasztani, ha a holttest azonosítása rövid időn belül valószínűsíthető, de ebben az esetben sem léphetik túl a jogszabályban előírt 30 napot. A rendőrség ennélfogva jogszerűen járt el, mikor megadta az ismeretlen holttest eltemetéséhez szükséges engedélyt. 
Miután azonban felmerült, hogy az ismeretlen holttest azonos lehet a panaszos és férje hozzátartozójával, érthetetlen, hogy a rendőrség miért nem tájékoztatta őket az engedély kiadásáról, és miért nem kereste meg az önkormányzatot, hogy sor került-e a temetésre. (Ehelyett az ígérték, hogy lefényképezik a holttestet.) Az önkormányzat ugyanakkor - erre vonatkozó jogszabályi kötelezettség hiányában - csak 2000. augusztus 25-én kelt levélben értesítette a rendőrséget a temetés megtörténtéről.
A rendőrség által a rendkívüli haláleset ügyében 2000. június 22-én indított államigazgatási eljárás így indokolatlanul és jogsértően húzódott el szeptember 11-ig. Az Áe. szerint az érdemi határozatot az eljárás megindításától számított 30 napon belül kell meghozni; ez a határidő egyszer 30 nappal hosszabbítható meg. A 23/1994. (X. 26.) BM rendelet 15. § (2) a, pontja alapján az eljárás befejezéséről szóló határozatot az elhunyt legközelebbi ismert hozzátartozójának kell megküldeni, ami ebben az esetben a testvéreket jelentette. A határozatot viszont csak a panaszosnak - az elhunyt sógornőjének - küldték meg (korábban - érthetetlen okból - a holttest azonosítására is csak őt kérték fel).
Mindezekre tekintettel vizsgálatom során - a rendelkezésre álló iratok alapján - megállapítom, hogy a rendőrség eljárása visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való joggal, valamint a hozzátartozók kegyeleti jogával összefüggésben. Az időmúlásra tekintettel ajánlást nem teszek, de felhívom a Szegedi Rendőrkapitányság vezetőjének a figyelmét a sokkal körültekintőbb és a hozzátartozók kegyeleti jogát is szem előtt tartó eljárásra a rendkívüli halálesetek ügyében.
A legfőbb ügyész tájékoztatása szerint a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztálya nem talált törvényes alapot az ügyész határozatok megváltoztatására, melyről a panaszost értesítették. Mindezekre figyelemmel a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2003. január

Takács Albert