OBH 5284/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:
	A panaszirodán személyesen megjelent panaszos azért fordult hozzám, mert édesanyja halálát követően az egyházasdengelegi önkormányzat ( továbbiakban: Önkormányzat ) nem engedélyezte az édesapja sírhelyére történő rátemetést. A panaszos 2001. július 10-én  levélben a Nógrád-megyei Önkormányzat Közgyűléséhez fordult, kérve panasza kivizsgálását. A Főjegyző a beadványt áttette  a Nógrád megyei Közigazgatási Hivatal (továbbiakban: Közigazgatási Hivatal) vezetőjéhez, ahonnan a panaszos semminemű tájékoztatást nem kapott. Kérte az önkormányzat és a Közigazgatási Hivatal eljárásának kivizsgálását.

Érintett alkotmányos jogok:
A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. A jogállamiságból következik a jogbiztonsághoz való jog, mely magában foglalja a panaszosnak azt a jogát, hogy ügyében a közigazgatási szervek tisztességesen járjanak el.
A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. Az emberi méltósághoz való jogból fakad a hozzátartozók kegyeleti joga és a temetkezés területén eljáró szerveknek és szolgáltatóknak az a kötelessége, hogy eljárásuk során ezt tiszteletben tartsák.
A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé. E jog magában foglalja az állami szerveknek azt a kötelezettségét, hogy a panaszra a jogszabályban előírt határidőben válaszoljanak és ha szükséges, intézkedéseket tegyenek.

Alkalmazott jogszabályok: 
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény 1. §-a, mely szerint a tisztességes és méltó temetés, valamint a halottak nyughelye előtt a tiszteletadás joga mindenkit megillet az elhunyt személyére, vallási illetőleg lelkiismereti meggyőződésére, valamely faji csoporthoz tartozására, nemzeti-nemzetiségi hovatartozására, a halál okára, vagy bármely más megkülönböztetésre tekintet nélkül.
A temetőkről és a temetkezésről szóló törvény végrehajtására kiadott 145/1999. (X.1.) Korm. rendelet 35. §-a, mely szerint a sír, vagy sírbolt felnyitását a temető fekvése szerint illetékes intézet engedélyezheti. Nem minősül sírnyitásnak a koporsós temetésre használt temetési helyek urna elhelyezése céljából történő megbontása.
(2) bekezdés: A sírnyitáshoz a temetési hely felett rendelkezni jogosult hozzájárulása szükséges. Nem kell hozzájárulás a nyomozóhatóság részéről kezdeményezett sírnyitáshoz, de az eljárásról a temetési hely felett rendelkezni jogosultat értesíteni kell.
37. § (1) bekezdés: A koporsós temetésre szolgáló egyes sírhelyre sírnyitási engedéllyel - a sír megfelelő mélyítésével- további, legfeljebb kettő elhalt, vagy 25 évnél régebben elhunyt holttest maradvány rátemethető. Fertőző betegségben elhunyt sírhelyére csak az illetékes intézet előzetes engedélye alapján lehet rátemetni. 
Ez esetben a rátemethető elhaltak számát a temető fekvése szerint illetékes intézet korlátozhatja. Rátemetés esetén -az exhumált maradvány kivételével- biztosítani kell a temetési hely 25 éves használatát.
Az 1977. évi I. törvény 19. § (1) bekezdés: A panaszt a lehető legrövidebb idő alatt, de legkésőbb a benyújtástól számított harminc napon belül el kell intézni. 

Egyházasdengeleg Önkormányzatának 9/2000. (XII. 19.) KT rendelete a temetőkről és a temetkezésről: a 3. § (1) bekezdése szerint az elhunytat -ha az eltemettetőnek nincs a temetőben meglévő temetési hely felett rendelkezési joga - az elhalálozás ideje szerint sorrendben következő, az önkormányzat által meghatározott temetési helyre kell temetni.
4. § (3) bekezdés: A temetkezési helyek feletti rendelkezési jog megszerzésének és újraváltásának díja -egyes sírhely esetén 1000.-Ft.+ ÁFA .

A megállapított tényállás, a vizsgálat megállapításai:
	A vizsgálat során megkerestem a  Közigazgatási  Hivatal vezetőjét és Egyházasdengeleg jegyzőjét. A panaszban előadottak és a megkeresettek válasza alapján a következő tényállást állapítottam meg:
	A panaszos édesapja 1994-ben hunyt el. A temetkezési vállalkozó a sírt úgy alakította ki, hogy a panaszos édesanyját halála után ugyanebbe a sírba temethessék. A panaszos szülei még életükben úgy határoztak, hogy egy sírban akarnak nyugodni, ezért a sírkőre mindkét szülő nevét felírták az aktuális adatokkal. A sírhely felett az önkormányzatnak volt rendelkezési joga. 2001. januárjától volt csak kötelező a sírhelymegváltás. 2001. 06.30-án a panaszos édesanyja is elhunyt.  Amikor panaszos a temetést intézni felkereste a Polgármesteri Hivatalt, annak ügyintézője azt a tájékoztatást adta, hogy a sírhely megváltása kötelező, a megváltás 25 évre szól, és csak ennek letelte után lehet szó a rátemetésről. A panaszos rögtön elmondta, hogy ő érdeklődött a rátemetés lehetőségeiről Budapesten a Fővárosi Temetkezési Intézetnél, és ott azt a felvilágosítást kapta, hogy 25 éven belül bármikor lehet rátemetni azzal a feltétellel, hogy a sírban csak két koporsó lehet. Az elmondottakat az ügyintéző nem vette figyelembe, azt válaszolta, hogy ő a polgármester utasítását hajtja végre. A polgármesterrel a panaszos nem tudott beszélni, mert éppen szabadságon volt. Az elhunyt ekkor már a temető hűtőjében feküdt, ezért a panaszos nem akarta későbbre halasztani a temetést, édesanyját 07.03-án egy külön sírba eltemették. 
	A panaszos csatolta  a sírhely megváltásról szóló számlát, a temetkezési szolgáltatás számláját és a kőfaragó mester átvételi elismervényét 117.420.- forintról, amely az új sírkő állításának és a régi kijavításának a díja volt. A panaszosnak e magas költséget azért kellett kifizetnie, mert édesanyja rátemetését az önkormányzat nem engedélyezte. Az édesapja nyughelyéül szolgáló síron korábban már egyszer állíttatott sírkövet.
A Közigazgatási Hivatal megkeresésemre  az ügyben vizsgálatot indított. Ennek során megállapította, hogy a Polgármesteri Hivatal munkatársa a rátemetéssel kapcsolatban a vonatkozó jogszabályok rendelkezéseivel ellentétesen tájékoztatta az ügyfelet.
Megállapította azt is, hogy munkatársa az ügyben nem kellő körültekintéssel járt el, mert nem győződött meg arról, hogy a válaszlevelet a panaszosnak elküldték. Ezért őt figyelmeztetésben részesítette. Egyházasdengeleg jegyzőjét azzal kereste meg, hogy intézkedjen a panasszal kapcsolatban.
Egyházasdengeleg jegyzője megkeresésemre a történteket azzal indokolta, hogy a panaszos olyan sírhely felnyitását kérte, amely felett nem rendelkezett, mivel azt nem váltotta meg. 
Nem rendelkezett továbbá az illetékes intézet sírnyitási engedélyével sem. Véleménye szerint méltányosan járt el az önkormányzat, amikor nem a sorban következő temetkezési helyet, hanem a panaszos édesapjának sírja mellett közvetlenül fekvő üres sírhelyet ajánlotta fel megváltásra. Hozzáfűzte még, hogy az önkormányzat a temető rendelet megalkotásával szeretné elérni a rendezett és esztétikus temetőképet, az eddig kialakult temetkezési gyakorlat, a sírhelyek közötti foghíjak megszüntetését.
	A fenti tényállással kapcsolatban az alábbi megállapításokat teszem:
A temetkezési törvény végrehajtására kiadott 145/1999. (X.1.) Korm. rendelet fent idézett rendelkezése egyértelműen meghatározza a rátemetés feltételeit. Ezzel ellentétesen az önkormányzat nem rendelkezhet. A 9/2000.(XII. 19.) KT rendeletben nem is található a kormány rendelettel ellentétes szabály.  Arra az esetre, ha az eltemettetőnek nincs rendelkezési joga a temetőben meglévő sírhely felett -az elhalálozás ideje szerint sorrendben következő, az önkormányzat által meghatározott temetési helyre kell temetni. A temetkezési helyek feletti rendelkezési jog megszerzésének és újraváltásának díja egyes sírhely esetén 1000.- Ft.+ ÁFA. A rátemetésre vonatkozóan a rendelet külön szabályokat nem tartalmaz, de a 4. § (1) bekezdésében megemlíti, hogy a temetési helyek feletti rendelkezési jog időtartama egyes sírhely esetén 25 év, illetőleg az utolsó koporsós rátemetéstől számított 25 év.  A rátemetést, mint temetkezési módot az önkormányzat rendelete nem zárja ki.
A vonatkozó jogszabályok ismeretében, ideértve az önkormányzat rendeletét is, a Polgármesteri Hivatal ügyintézője akkor járt volna el helyesen, ha panaszost úgy tájékoztatja, hogy édesapja sírhelyét megválthatja, és miután édesanyját is oda temette, a rátemetéstől számított 25 évig megilleti őt a sírhely feletti rendelkezési jog. Így teljesülhetett volna a panaszos szüleinek végakarata, és a sírkő állításával, illetve javításával kapcsolatos költségeket sem kellett volna kifizetni. A sírnyitáshoz szükséges engedélyt a panaszos -a jogszabályban rögzített feltételek mellett - rövid időn belül megkapta volna.
Jelen esetben nem fogadható el a jegyzőnek a rendezett és esztétikus temetőképre való hivatkozása, hiszen már egy meglévő sírhely felnyitására került volna sor, és ez nem jár a temetőkép megváltoztatásával.
A fentiek alapján megállapítom, hogy a Polgármesteri Hivatal mulasztott azzal, hogy a panaszosnak nem adott pontos tájékoztatást a sírhely megváltását és a rátemetést illetően. Ezzel a jogbiztonságból származtatható tisztességes eljárásához való joggal és az emberi méltósághoz való joggal összefüggő visszásságot okozott.
	Mulasztott a Közigazgatási Hivatal azzal, hogy a panaszos kérelmére nem válaszolt Ezzel az előbb említett alkotmányos jogokon kívül  a panasz előterjesztéséhez való joggal összefüggő visszásságot is okozott. A vizsgálat ideje alatt a mulasztást a Közigazgatási Hivatal vezetője pótolta, ezért ezzel kapcsolatban ajánlást nem teszek.
A panaszos a vizsgálat ideje alatt személyesen is megjelent és előadta, hogy   nem kívánja már édesanyjának a másik sírba történő áthelyezését, de az önkormányzat mulasztása folytán keletkezett többletköltségeinek megtérítésére igényt tart.
	Annak érdekében, hogy az Önkormányzatnál a jövőben a fenti alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság  ne forduljon elő kezdeményezem, hogy
Egyházasdengeleg jegyzője tegyen intézkedéseket annak érdekében, hogy a Polgármesteri Hivatal, illetve munkatársai, a temetkezési törvényben, és végrehajtási rendeletében, valamint  az önkormányzat rendeletében foglaltak szerint járjanak el, és az elhunytak hozzátartozóinak megfelelő tájékoztatást adjanak. 
Az intézkedés terjedjen ki arra is, hogy amennyiben a hozzátartozók rátemetéssel kívánják az elhunytat eltemetni, de a sírhely felett nincs rendelkezési joguk, azt - az önkormányzat temetkezési rendeletében foglaltak szerint - megváltással megszerezhessék.
	A panaszosnak a vizsgálati jelentést  azzal küldöm meg, hogy   rátemetési kérelmének elutasítása miatt keletkezett költségeinek megtérítésére érdekében keresse meg Egyházasdengeleg jegyzőjét. Amennyiben e kérdésben megegyezés nem születik, kártérítési igényét polgári peres úton érvényesítheti.

Budapest, 2002. június 12.

Lenkovics Barnabás