OBH 4315/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző. dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A Békéscsabai Rendőr-főkapitányság fogdájában előzetes letartóztatásban lévő két panaszos közös beadványt terjesztett elő hivatalunkhoz.
	J. J. panaszos azt kifogásolta, hogy egy esetben nem továbbították ügyvédi beszélőre vonatkozó kérelmét, másik esetben pedig az ügy előadója nem értesítette ügyvédjét arról, hogy beszélni kíván vele. Elfogadhatatlannak tartotta továbbá, hogy a neki szóló leveleket több hét késéssel kapja meg, szivart nem kaphat az élelmiszercsomagban, többször nem biztosították szabadlevegőn tartózkodáshoz való jogát (sétát), az egyik fogdaőr mindig elfogyasztja a fogvatartottak repetáját, 2001. június 26-án pedig elvette újságait és azokat olvasta. Ugyanez a fogdaőr őt és zárkatársát, Sz. Á-t - a másik panaszost - megfenyegette, azt mondta, hogy "ha nem igyekszünk a cipőnk felvételével, hátbalő", vagy "hátbavág a gumibottal". 
	A beadvány tartalmazta azt is, hogy  a fogdaőrök a fogvatartottak részére szánt kenyeret fejpárnának használják, a női fogvatartottakat pedig nem azonos nemű személy (fogdaőr) kíséri WC-re és a zuhanyozóba.
	Sz. Á. panaszos külön sérelmezte, hogy az egyik fogdaőr megsértette emberi méltóságát azzal a kijelentésével, hogy "szívesen látnám a büdös hulláját a zárkában lógni".
	A panasz alapján felmerült az emberi méltósághoz, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez, a kérelem előterjesztéshez, a védelemhez, az egészséges környezethez, a tulajdonhoz való jog, valamint a kegyetlen, embertelen, megalázó elbánás tilalma sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Annak során vizsgálatra kértem a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság és a Békés Megyei Főügyészség vezetőjét.

Érintett alkotmányos jogok
Az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.).
A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alk. 70/D. § /1/ bek.). 
Kérelem, panasz előterjesztéshez való jog (Alk. 64. §).
Az egészséges környezethez való jog (Alk. 18. §).
A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § /1/ bek.).
Kegyetlen, embertelen, megalázó elbánás és büntetés tilalma (Alk. 54. § /2/ bek.).
A védelemhez való jog (Alk. 57. § /3/ bek.)

A vizsgálat megállapításai
1.	A Békés Megyei főkapitány tájékoztatója szerint a panaszosok valóban egy zárkában voltak elhelyezve a főkapitányság fogdájában. J. J. panaszos az országgyűlési biztoshoz benyújtott panasza tartalmával részben megegyező tartalmú beadványt terjesztett elő 2001. július 18-án a Békéscsabai Városi Ügyészségen. A két panasz annyiban különbözött egymástól, hogy J. J. az ügyésznek tett panaszában sérelmezte azt is, hogy az ombudsman válaszlevelét a rendőrség felbontotta. Nem kifogásolta viszont az ügyész előtt, hogy a részére küldött élelmiszercsomagban nem kapta meg a szivart, a fogvatartottak élelmezésére biztosított kenyeret a fogdaőrök fejalátétnek használják, végül hogy nem biztosítják a fogdában azt, hogy a női fogvatartottakat azonos nemű fogdaőrök kísérjék WC-re és a mosdóba.
	A főkapitány megállapította, hogy J. J. szóban forgó beadványát a Békéscsabai Városi Ügyészség - hivatali visszaélés bűntette elkövetésének gyanúja miatt - büntető feljelentésnek minősítette és azt megküldte az eljárás lefolytatására hatáskörrel rendelkező Békés Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalnak. A nyomozó hivatal Ny. 155/2001. számú,  2001. július 26-án kelt határozatában a nyomozást - mivel a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény - megtagadta. A nyomozó hivatal megállapította ugyanis, hogy a J. J. által sérelmezett ügyvédi beszélőkre vonatkozó kérelmeket a fogda és az ügy előadója is továbbította, mulasztás nem terheli sem a fogda személyzetét, sem az ügy előadóját.
J. J. panasza szerinti azon fogdaőri kijelentést, hogy "ha nem siet eléggé, hátbalövi", vagy "gumibottal hátba vágja", valamint a szabadlevegőn tartózkodáshoz való jog megvonását, a panaszos újságainak elvételét és a fogvatartotti létszám feletti élelmiszer adag fogdaőr által való elfogyasztását a nyomozó hivatal úgy minősítette, hogy nem merítik ki bűncselekmény törvényi tényállását, de esetlegesen fegyelmi eljárás alapjául szolgálhatnak. Az országgyűlési biztos hivatala panaszosnak címzett válaszlevele felbontásával kapcsolatban pedig azt tartalmazza a nyomozást megtagadó határozat, hogy "... a levél felbontását a Békéscsabai Rendőrkapitányság segédhivatalának beosztottja tévedésből hajtotta végre. J. J. nevű rendőr ugyanis van a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság állományában ... emiatt került sor véletlenül a levél felbontására. A cselekmény alkalmas lehet ... levéltitok megsértése vétsége törvényi tényállásának megállapítására, ... a bűncselekmény elkövetője magánindítványra büntethető. A magánindítványt ... a Békéscsabai Városi Bíróság előtt kell előterjeszteni. A magánindítvány előterjesztése hiányában ... a cselekmény fegyelmi eljárást vonhat maga után."
	A főkapitányi tájékoztató tartalmazta továbbá, hogy - tekintettel arra, hogy J. J. az ügyészségi beadványában nem sérelmezte az országgyűlési biztosnak címzett panaszában foglaltak teljes egészét - a Békéscsabai Rendőrkapitányság Fogda- és Kísérőőri Alosztályának vezetője további vizsgálatot folytatott. Jelentésében rögzítette, hogy élelmiszercsomagban a panaszos valóban kapott 1 db szivart. Annak eredetét, származását, fajtáját azonban nem lehetett megállapítani. Nyilvánvaló volt viszont, hogy a szivar nem kereskedelmi, hanem házi csomagolású. Ezért a rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet (továbbiakban: a fogdák rendjéről szóló BM rendelet) 7. § (2) bekezdés a) pontjában, valamint a (3) bekezdésben foglaltakra figyelemmel - melyek így szólnak: (2) bek. a). "Csomagban továbbítható a fogvatartott részére olyan, szobahőmérsékleten nem romlandó, kereskedelemben forgalmazott, alkoholt vagy egyéb kábító hatású szert nem tartalmazó élelmiszer, amelynek csomagolása személyi sérülés okozására nem alkalmas, és a csomag súlya a 3 kg-ot nem haladhatja meg, ...", (3) bekezdés "A csomag tartalmát - a csomag átadójának, postai küldemény esetén címzettjének jelenlétében felnyitva - ellenőrizni kell. ... nem engedélyezhető élelmiszert tartalmazó ... csomag továbbítását meg kell tagadni, ..." - a szivart - helyesen - a fogvatartott letéti tárgyai között helyezték el, szabadlábra helyezésekor pedig átadták részére. 
Nem találta megalapozottnak az alosztályvezető a panasz azon részeit sem, miszerint a panaszos a napi sétán többször nem vehetett részt, a fogdaőrök pedig a fogvatartottak élelmezésére biztosított kenyéren aludtak. Ez utóbbira egyébként sincs lehetősége a fogda személyzetének, mivel tevékenységüket zártláncú kamera rendszeren a központi ügyelet vezetője ellenőrzi.
	Elismerte az alosztályvezető és a főkapitány, hogy a fogdán női fogdaőrök általában nem teljesítenek szolgálatot. Nőket csak akkor helyeznek szolgálatra a fogdába, ha több, legalább 4-5 nő fogvatartott van. Ezért férfi fogdaőrök kísérik a női fogvatartottakat is WC-re, illetve a mosdóba. Ők azonban a személyes szükségletek elvégzését nem ellenőrzik, a tisztálkodásnál nincsenek jelen.
	Tájékoztatott továbbá a főkapitány arról, hogy a fogvatartottak az ügy előadóján keresztül levelezhetnek hozzátartozóikkal. A fogda személyzete a leveleket összegyűjti, majd az előadónak átadja, aki a levél tartalmát ellenőrzi és - tekintettel a fogdák rendjéről szóló BM rendelet 6. § (1) bekezdésben előírtakra, ami kimondja, hogy "A fogvatartott által írt, illetve a részére érkezett levelet - ha jogszabály másként nem rendelkezik - legkésőbb a második munkanapon továbbítani, illetve kézbesíteni kell." - a rendőrség segédhivatalán keresztül, postai úton továbbítja a címzettnek. Ugyanezen az úton kapja meg a fogvatartott is a részére érkező levelet. A levelek továbbítása tehát 2-3 napot vesz - a panaszos esetében vett - igénybe, vagyis nem a panaszos állítása szerinti több hetet.
	Megjegyezte végül a főkapitány, hogy a fogdában az ügyészség havonta végez törvényességi ellenőrzést, de sem J. J., sem zárkatársa, Sz. Á. nem tett egy alkalommal sem panaszt a fogvatartás körülményeire és módjára az ügyésznek.

2.	Tartalmazta a főkapitányi tájékoztató azt is, hogy a Békés Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal - már hivatkozott Ny. 155/2000. számú - nyomozást megtagadó határozatában foglaltak alapján a Békéscsabai Rendőrkapitányság vezetője a J. J. panaszában érintett fogdaőr ellen, hanyag és szakszerűtlen munkavégzés miatt fegyelmi eljárást rendelt el. Az eljárás során meghallgatták a panaszost és a fogdaőrt.
	A városi kapitány megállapította, hogy a fogdaőr a fogdában házimunkásként foglalkoztatott J. J-nek egy szombati napon azt mondta, hogy a vacsorát kell kiosztania, de ha nem siet eléggé, "hátbalövi". A fogvatartott megkérdezte, hogy mivel akarja hátbalőni, ha nincs fegyvere. A fogdaőr azt válaszolta, hogy akkor a gumibottal hátba vágja.
	Megállapította a kapitányság vezetője továbbá, hogy a szóban forgó fogdaőr 2001. június 26-án, amikor J. J. sétán tartózkodott, a fogvatartott (panaszos) zárkában lévő dolgai közül magához vette a Forma 1-es újságot és azt 20-30 perc elteltével adta vissza, majd újabb újságot vett el, amit a konyhában hagyott, a fogvatartottnak kellett visszavinnie a zárkába. A fogdaőr ezen magatartásaival megszegte a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) 119. § (1) bekezdésében megfogalmazott szolgálati viszonnyal kapcsolatos kötelezettségét. Ezért őt a kapitány - mint az állomány illetékes parancsnok - a 17/2001. Fe. számú, 2001. augusztus 14-én kelt határozatában - "feddés" fegyelmi fenyítéssel sújtotta. A határozatot az eljárás alá vont fogdaőr még a határozat hozatal napján átvette, ellene panasszal nem élt.

3.	Sz. Á. panaszával kapcsolatban a főkapitány arról tájékoztatott, hogy a Békéscsabai Rendőrkapitányság Fogda- és Kísérőőri Alosztályának vezetője meghallgatta a panaszost az egyik fogdaőr azon kijelentésével kapcsolatban, miszerint "szívesen látnám a büdös hulláját a zárkában lógni". Sz. Á. elmondta, hogy a szóban forgó kifejezést 2001. májusában az egyik, számára ismeretlen rendőr valóban használta, ő azonban azt viccnek tartotta, nem sérelmezte. Nem tett panaszt a fogdaőrrel szemben.
	Tekintettel arra, hogy a panaszos meghallgatásakor továbbra sem sérelmezte a szóban forgó kijelentést, a főkapitány külön intézkedést nem tett a panasz ezen részében. Annak elkerülése érdekében azonban, hogy a jövőben ne fordulhasson elő hasonló eset - a 2001. szeptember 27-én kelt átiratában - felkérte a Békéscsabai Rendőrkapitányság vezetőjét, hogy hívja fel a kapitányság fogdájában szolgálatot teljesítő állomány figyelmét a fogvatartottakkal való kulturált, humánus bánásmód betartásának követelményeire, valamint arra, hogy a fogvatartottak előtt még viccből sem tehetnek olyan kétértelmű kifejezéseket, melyeket úgy értelmezhetnek, hogy azokkal emberi méltóságukban megsértik, megalázzák őket.

4.	A Békés Megyei Főügyészség vezetője - a főkapitánnyal megegyezően - tájékoztatott arról, hogy J. J. és Sz. Á. fogvatartott egyetlen alkalommal sem sérelmezte a fogdaellenőrzést végző ügyész előtt a fogvatartással kapcsolatos bánásmódot, vagy egyéb körülményt.
	J. J. - meghatalmazott védője jelenlétében - 2001. július 18-án, az ellene folyamatban lévő ügyben ügyészi kihallgatáson vett részt. A büntetőeljárással kapcsolatban azonban nem tett vallomást, élt vallomás megtagadási jogával. Panaszt terjesztett elő viszont a fogvatartás körülményeivel összefüggésben, amit a kihallgatást végző ügyész hivatali visszaélés bűntette miatti feljelentésnek minősített és áttette az ügyészségi nyomozó hivatalhoz. A nyomozó hivatal - a már hivatkozott Ny. 155/2001. számú határozatával - a nyomozást bűncselekmény hiányában megtagadta azzal, hogy a J. J. által elmondottak - valóságuk esetén - legfeljebb fegyelmi vétség megállapítására alkalmasak. Az esetleges fegyelmi eljárások lefolytatásának megfontolása végett a szóban fogó határozatot a nyomozó hivatal megküldte a Békés Megyei főkapitánynak.
	Végül utalt a főügyész arra, hogy a panaszos 2001. július 30-án átvette a nyomozás megtagadásáról szóló határozatot. Az átvételkor kijelentette, hogy ellene jogorvoslattal  nem él.

5.	A megkeresett szervek vezetőinek tájékoztatását elfogadtam. Megállapítottam, hogy a panasz azon részének kivizsgálására, miszerint az ügyvéddel való kapcsolattartásra vonatkozó kérelmek továbbítása elmaradt és melyről a Békés Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal az Ny. 155/2001. számú,  2001. július 26-án kelt határozatában úgy döntött, hogy a nyomozást bűncselekmény hiányában megtagadja, nincs hatásköröm. Ezt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésére alapoztam, ami kimondja, hogy "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva."
	Az idézett jogszabályhelyből kiderül, hogy az országgyűlési biztos és általános helyettese nem büntetőügyben eljáró hatóság, vagyis nincs lehetősége a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) szerinti nyomozati cselekmények lefolytatására és a bizonyítékok értékelésére. Ezekről a nyomozó hatóságok ( rendőrség, ügyészség) szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a nyomozó hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A J. J. által sérelmezettek ilyen jogsérelmet nem okoztak. Ezért a beadványban kifogásolt és a nyomozást megtagadó határozatban rögzítettek megalapozottságát nem vitattam, a további eljárást mellőztem. Ezen kívül a panaszos nem merítette ki jogorvoslati lehetőségét sem, vagyis a nyomozást megtagadó határozat ellen nem élt a Be. 148. §-ában biztosított panasszal. Ez ugyancsak akadálya volt a vizsgálat további folytatásának.
	Vizsgálatom tehát a panasz azon részeire korlátozódott, melyekről a nyomozó hivatal már hivatkozott határozata megállapította, hogy valóságuk esetén fegyelmi eljárást alapozhatnak meg, továbbá, melyeket a panaszos az ügyész előtt nem sérelmezett.
	Vizsgálatom során nem állapítottam meg, hogy a fogdában többször nem biztosították J. J. panaszosnak a naponkénti szabad levegőn való tartózkodást, továbbá azt sem, hogy a fogvatartotti létszám feletti élelmet a fogdaőr elfogyasztotta, a fogvatartottak élelmezését szolgáló kenyeret pedig fejpárnának használta. Nem találtam bizonyítottnak azt sem, hogy a panaszos a neki szóló leveleket több hét késéssel kapta meg. A panaszos ezen  állításait ugyanis a főkapitány cáfolta, az országgyűlési biztosnak pedig nincs módja, sem lehetősége további bizonyítékok beszerzésére. Így a panasz szóban forgó részeiben azokra az adatokra hagyatkoztam, melyeket a panaszos és a főkapitányi vizsgálat nyújtott. Ezek - mivel egymásnak ellentmondanak - nem tették lehetővé alkotmányos joggal összefüggő visszásság megállapítását.
	Annak ellenére, hogy a főkapitány elismerte, hogy a csomagban kapott szivart a panaszosnak fogvatartása ideje alatt nem, csak szabadlábra helyezésekor adták át, nem állapítottam meg alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot. Döntésemet részben arra alapoztam, hogy ha sértette is a panaszos érdekét a szivar letéti tárgyak között való elhelyezése, ez az érdeksérelem nem hozható összefüggésbe alkotmányos joggal. Másrészt pedig arra, hogy a fogdák rendjéről szóló, a panaszos fogvatartása idején hatályban volt BM rendelet már idézett 7. §-a kifejezetten előírja, hogy a fogvatartott részére csak kereskedelemben forgalmazott élelmiszer, ruházati cikk és egyéb - a rendelet mellékletében felsorolt - tárgy továbbítható. A fogda személyzete úgy döntött, hogy a csomagban elhelyezett szivart, annak házi csomagolása miatt nem kaphatja meg a panaszos. Ezen döntés megalapozottságát sem vontam kétségbe. Az adott esetben a szolgálatot ellátó fogdaőr és parancsnoka volt abban a helyzetben, hogy megítélje, hogy a szivar kereskedelemben forgalmazott volt-e vagy nem. A fogdaőr és parancsnoka úgy ítélte meg, hogy nem.
	Nem okozott alkotmányos joggal összefüggő sérelmet az sem, hogy a panasszal érintett rendőrségi fogdában nincs rendszeresítve szolgálat ellátásra női fogdaőr, mint ahogy az sem, hogy férfi fogdaőrök kísérik akár a fogdán belül, akár a fogdán kívül a női fogvatartottat. Ilyen kötelezettséget jogszabály nem ír elő. Egyébként pedig - utalva a főkapitányi tájékoztatóra - szükség szerint, amikor a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság fogdájában elhelyezett női fogvatartottak száma indokolja, női rendőrök is látnak el fogdaőri feladatot.
	Nem hozható összefüggésbe a panaszos semmilyen alkotmányos jogával, így alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság sem keletkezett akkor, amikor a szolgálatban lévő fogdaőr magához vette J. J. panaszos újságait és olvasta azokat. Ezt annak ellenére megállapítottam, hogy a fogdaőr elismerte ezen állítások valódiságát, és cselekményével megszegte szolgálati viszonnyal kapcsolatos kötelezettségét, ami miatt parancsnoka fenyítéssel sújtotta. Álláspontomat támasztja alá az is, hogy a panasz szóban forgó részét az ügyészségi nyomozó hivatal megvizsgálta és úgy ítélte meg, hogy a cselekmény nem bűncselekmény, de esetleges fegyelmi felelősségrevonás alapjául szolgálhat. Véleményem szerint egyébként a fogdaőr szóban forgó magatartása, vagyis az, hogy a fogvatartott újságait elolvasta, nem sértette a panaszos alkotmányos jogokon kívüli érdekeit sem, mivel ez olyankor történt, amikor a fogvatartott a fogdában házi munkát végzett, tehát ő akkor újságot - mégha azok birtokában is lett volna - nem olvashatott.
	A fogdaőr megsértette viszont az Alkotmányban rögzített kegyetlen, embertelen, megalázó elbánás tilalmát, valamint az emberi méltósághoz való jogot akkor, amikor J. J. panaszos házi munkásnak azt mondta, hogy ha nem siet a vacsora kiosztásával, hátbalövi, vagy gumibottal hátba vágja.
	Magában rejtette - bár a panaszos a kijelentést viccnek tartotta - a kegyetlen, embertelen, megalázó elbánás tilalma, valamint az emberi méltósághoz való jog sérelmét az az eset is, amikor Sz. Á. fogvatartottnak 2001. májusában egy fogdaőr olyan kijelentést tett, hogy "szívesen látnám büdös hulláját a zárkában lógni".
	Az alkotmányos joggal összefüggő visszásságok megállapítása ellenére ajánlást nem teszek, mert elegendőnek és megfelelőnek tartom a Békéscsabai Rendőrkapitányság, valamint a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjének  - saját hatáskörben tett - intézkedését, azt, hogy a kapitány a visszásságot okozó fogdaőrt fegyelmi fenyítéssel sújtotta, a főkapitány pedig felhívta a  békéscsabai városi kapitányság vezetőjét a fogvatartottakkal való kulturált, emberséges bánásmód követelményeinek maradéktalan betartására.
	J. J. panaszos teljes körű tájékoztatása érdekében megjegyzem, hogy panasza hivatalunkhoz való megérkezéséről és beiktatásáról szóló országgyűlési biztosi levél rendőrség által való felbontása körülményeivel nem foglalkoztam. A nyomozó hivatal ugyanis azt kivizsgálta és a nyomozást megtagadó határozatában felhívta a panaszos figyelmét, hogy magánindítványt terjeszthet elő levéltitok megsértése gyanúja miatt. A panaszos tehát tudott arról, hogy ezen kifogásával milyen hatóságot kereshet meg.

Budapest, 2002. április 3.

Takács Albert