OBH  3666/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A korábbi országgyűlési biztos folyó év májusában az RTL Klub Híradójában bemutatott riportból értesült arról, hogy egy 14 éves érdi lány a 64 éves nevelőszülőjére gyújtotta az ágyat, majd megszökött otthonról. Az eseményt a nevelőszülő bejelentette a rendőrségen. A rendőrség a lányt megtalálta, a bíróság emberölés kísérletének alapos gyanúja miatt előzetes letartóztatásba helyezte.
	A kiskorú gyermekvédelmi gondoskodásban nevelkedett, ezért esetében elhelyezéséről a területileg illetékes gyámhivatalnak kellett gondoskodnia. Nevelési és gondozási körülményeinek ellenőrzését a területi gyermekvédelmi szakszolgálat látta el.
	Az országgyűlési biztos az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján hivatalból vizsgálatot indított annak megállapításra, hogy a gyermek védelmére hivatott szervek a gyermek gondozási helyének kijelölésénél kellő gondossággal jártak-e el? A nevelőszülő gyermeket gondozó, nevelő tevékenységét megfelelően ellenőrizték, segítették-e? Fenti tevékenységük  (mulasztásuk) nem okozta-e a gyermek megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez fűződő alkotmányos jogának sérelmét. A Pest Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat ( a továbbiakban: Szakszolgálat ) igazgatójának tájékoztatását kérte arról, hogy a Szakszolgálat hogyan segítette az érintetett nevelőszülőt, tudott-e a gyermek és a nevelőszülő konfliktusáról? Milyen intézkedéseket kezdeményezett annak megelőzése és megoldása érdekében? Kérte a gyermek gondozásval kapcsolatos iratok másolatának megküldését.
	A vizsgálatot az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese folytatta le.

Az érintett alkotmányos jog
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

Az ügy jogszabályi háttere
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
61. § A gyermekvédelmi szakszolgáltatás feladata a nevelőszülői hálózat szervezése, fenntartása és működtetése érdekében a) a nevelőszülői alkalmasság vizsgálata, a nevelőszülő kiválasztása a külön jogszabályban rögzített szakmai követelmények figyelembevételével, b) a nevelőszülő felkészítése - képzéssel és továbbképzéssel - feladatai ellátására és folyamatos segítése szakmai tanácsadással.
82. § (1) A gyámhivatal az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermek gondozási helyét - a gyermek és az átmeneti nevelésbe vett gyermek szülőjének meghallgatása után a települési önkormányzat jegyzőjének javaslatára - a területi gyermekvédelmi szakszolgálat szakmai véleményének segítségével határozza meg.
(2) Az elhelyezés során a gyámhivatalnak figyelemmel kell lennie a nevelés megkívánt folyamatosságára, a testvérek együttes elhelyezésére, a gyermek nemzetiségi, vallási és kulturális hovatartozására, életkorára, egészségi állapotára, szocializációs szintjére, valamint a korábbi lakóhelyétől és tanintézményétől való távolságra.
83. § (1) A gyámhivatal a gyermek gondozási helyét hivatalból vagy kérelemre megváltoztatja, ha a) azok a körülmények, amelyekre elhelyezési döntését alapította, később lényegesen megváltoztak, és ezért a gyermek nevelését az addigi környezetében már nem vagy nem megfelelő módon lehet biztosítani, b) a gondozási hely megváltoztatása a gyermek érdekében más okból szükséges. 
(2)  A gyámhivatal a gondozási hely megváltoztatásáról tájékoztatja azt a szülőt, akinek szülői felügyeleti joga szünetel, valamint a gyermek otthont nyújtó ellátását biztosító intézményt vagy személyt.
(3) A gyám (hivatásos gyám) felmentése vagy elmozdítása esetén a gyámhivatal egyidejűleg új gyámot (hivatásos gyámot) rendel, és - szükség esetén - meghatározza a gyermek új gondozási helyét.

•	15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
150. § (1) A szakszolgálat szakmailag folyamatosan segíti és ellenőrzi a gondozott gyermek gyámjának, gondozójának gondozói, nevelői, illetve gyámi tevékenységét, az egyéni gondozási-nevelési tervben foglaltak végrehajtását, az egyéni elhelyezési terv megvalósulását.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak megvalósítása érdekében a szakszolgálat munkatársa szükség szerinti gyakorisággal, de legalább havonta egyszer köteles felkeresni a gondozóhelyet és találkozni a gondozott gyermekkel, a gondozóval, a gyámmal. A látogatás során tapasztaltakra vonatkozó megállapításait folyamatosan, írásban dokumentálnia kell.
(3) A szakszolgálat a gyámhivatal megkeresésére, ennek hiányában félévente írásban tájékoztatja a gyámhivatalt a gondozással, neveléssel kapcsolatos feladatok ellátásáról, és javaslatot tehet a gondozott gyermek gondozási helyének megváltoztatására.
(4) A nevelésbe vételkor fennállt körülmények megváltozásakor, illetve a gyámhivatal megkeresésére a nevelésbe vétel éves felülvizsgálatakor a szakszolgálat javaslatot tesz a gyámhivatalnak a gondozott gyermek....c) gondozási helyének megváltoztatására, új gyámjának kirendelésére, amennyiben ez szükséges.
151. § (1) A szakszolgálat folyamatosan figyelemmel kíséri a nevelőszülőnél vagy más bentlakásos intézményben elhelyezett gondozott gyermek és szülője kapcsolattartásának alakulását, illetve a szülőnek a nevelőszülővel vagy a gondozó intézménnyel való együttműködését, és erről megkeresésre, ennek hiányában félévente tájékoztatja a gyámhivatalt.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
	A Szakszolgálat igazgatójának tájékoztatásából és a beküldött iratanyagokból megállapítottam, hogy a kiskorú először 1989-ben - kétéves korában - került csecsemőotthonba. A beutalást a gyermek betegsége és az anya körülményei indokolták.
	Ezt követően a kislány nevelését az anya néhány évig vállalta. Az általános iskolát a gyermek már hetes iskolában kezdte, mert csak így lehetett folyamatos képzését biztosítani. A hetes iskola sem jelentett a gyermek fejlődése szempontjából jó megoldást. Édesanyja és élettársa már hétvégeken, szünetekben sem látták el megfelelő módon a gyermeket, hétfőnként többször nem vitték vissza az iskolába. Mindketten rendszeresen alkoholizáltak. Ezért a kiskorút a hetes iskola igazgatójának javaslatára és az anya kérésére 1995. novemberében intézeti nevelésbe vették. Az intézeti nevelésbe vétellel egyidejűleg nevelőszülőhöz helyezték. A Szakszolgálat nevelőszülői tanácsadója ettől kezdve figyelemmel kísérte a nevelőanya és a gyermek életét. Feljegyzéseiben szerepel, hogy a gyermek nagyon sokat fejlődött a nevelőanyánál. Édesanyjához, nevelőapjához és féltestvéreihez nagyon ragaszkodott. Szívesen ment haza, mindig várta, hogy anyja és féltestvérei meglátogassák. Sajnálatos, hogy vér szerinti családjával való kapcsolattartása nem volt rendszeres. A szülők sokszor anyagi helyzetükre hivatkozva nem fogadták, ami érzelmileg nagyon megviselte a gyermeket.
	A Szakszolgálat igazgatójának szakmai véleménye szerint: " a nevelőszülői gondozás alatt a kislány retardáltságából, magatartás-zavaraiból, tanulási nehézségeiből adódóan voltak problémák, de ezeket mind a nevelőszülő, mind a nevelőszülői tanácsadó kezelni tudta. Z. rendszeresen szedte a gyógyszereit, kontrollvizsgálatokra járt, külön korrepetálásra, sportfoglalkozásra. Ugyanakkor nagyon megviselték a gyereket a kapcsolattartások alkalmával megért történések. A szakpszichológus pszichoterápiás kezelést nem javasolt. A traumák feldolgozásában a nevelőszülő és a nevelőszülői tanácsadó volt a gyermek segítségére. Az éves felülvizsgálatok alkalmával a gondozási hely megváltoztatását a szakemberek nem javasolták. "
	A serdülőkorban lévő lánynak egyre több problémát okozott az, hogy vér szerinti családjával csak szórványosan volt kapcsolata. ( Utoljára 1999. nyarán volt otthon, akkor lesoványodva, csalódottan étkezett vissza a nevelőszülőhöz. )
	Indulati kitörései miatt már 1997. nyarán kivizsgálták a Budai Gyermekkorház Neurózis osztályán, ettől kezdve gyógyszeres kezelés alatt állt. A nevelőszülő - a meglévő problémákkal együtt - továbbra is vállalta a nevelését, a nevelőszülői tanácsadó ebben változatlanul segítette. 
	A nevelőanya gyermeknevelésre való alkalmasságát a szakemberek soha nem kérdőjelezték meg. Az asszony 1995. óta több képzésen és továbbképzésen vett részt, elvégezte a gyermekvédelmi törvény által előírt felkészítő tanfolyamot is.
	A gyermeket a nevelőanya megfelelően nevelte, de a vér szerinti családot a szakemberek sem tudták rábírni arra, hogy gyakrabban tartsanak kapcsolatot a kislánnyal. A gyermek anyja az utolsó kapcsolattartás után mintegy másfél évvel - 2000. decemberében - levélben tudatta lányával, hogy az elmúlt időben a kapcsolattartások azért maradtak el, mert a nevelőapa beteg volt. A gyermeket ez felkavarta, ismét elkezdett vágyakozni vér szerinti családja után, magatartása romlott.
	2001. márciusában megszökött a nevelőanyjától, ekkor hamarosan rátaláltak és visszavitték. A további problémák elkerülése céljából a nevelőszülői tanácsadó javasolta a nevelőanyának, hogy a gyermekkórháztól kérjen időpontot a gyermek kivizsgálására. Az orvos csak júliusra tudott időpontot adni. Javasolta, ha a vér szerinti anyával való kapcsolatfelvétel sikertelen, más rokont látogasson meg a kislány. A nevelőszülő megszervezte a gyermek féltestvéreivel való találkozást.
	A pszichésen sérült gyermek még a kivizsgálás előtt gyújtotta nevelőanyjára az ágyat.  Előzetes letartóztatása után a Szakszolgálat kérte az illetékes gyámhivatalt, hogy a gyermeket helyezzék el a nevelőszülőtől, számára hivatásos gyámot rendeljenek. Egyidejűleg - az előzetes letartóztatás megszüntetése után - helyet kértek számára a Szociális és Családügyi Minisztérium Esztergomi Gyermekotthonába. Ez a gyermekotthon a beilleszkedési, magatartási vagy tanulási zavarokkal küzdő gyermekvédelmi gondoskodásban élő gyermekek teljes körű ellátását, oktatását, képzését látja el.
	Megállapítottam, hogy a gyermek védelmére hivatott szervek tevékenységük során a kiskorú érdekeit szem előtt tartva jártak el. Vizsgálatom nem állapított meg a gyermek alkotmányos jogaival összefüggésbe hozható sérelmet, ezért azt az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján ajánlás nélkül lezárom.

Budapest, 2001. október 29.

Takács Albert