OBH 3665/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a Népszabadság folyó év április 11-én megjelent cikkéből értesült arról, hogy egy ózdi család négy gyermeke az egyik kiskorú kérésére ideiglenes hatályú elhelyezéssel gyermekotthonba került. A gyermek azért kérte gyermekotthonba utalásukat, mert a szüleik teljesen elhanyagolták gondozásukat, nevelésüket. Állítása szerint otthon éheztek, fáztak, rongyos ruhában jártak, apjuk verte őket. A gyermekek apja a kiskorúak gyermekotthonba kerülése után magára és feleségére gyújtotta a házukat. A szülők ellen az ózdi rendőrkapitányság közveszély okozás alapos gyanúja miatt eljárást indított. A cikk szerint elképzelhető, hogy a szülőket kiskorú gyermekeik veszélyeztetése miatt is felelősségre vonják. A hír összefüggésbe volt hozható az Alkotmányban rögzített a gyermekek kiemelt védelemhez fűződő jogának sérelmével, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban Obtv.) 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az ügyben hivatalból vizsgálat indult.
	Az országgyűlési biztos a területileg illetékes jegyzőtől, a gyermekjóléti szolgálattól tájékoztatást kért azzal kapcsolatban, hogy az érintett család a gyermekvédelmi szakemberek látókörében volt-e, alapellátásban gondozták-e a családot? A gyermekek részesültek-e valamilyen gyermekvédelmi gondoskodásban? A gyermekjóléti szolgálat működtet-e veszélyeztetettséget észlelő-és jelzőrendszert?
A vizsgálatot a továbbiakban az országgyűlési biztos általános helyettese folytatta.

A megállapított tényállás
	Az ózdi Családsegítő Szolgálat Gyermekjóléti Csoportjának (a továbbiakban: gyermekjóléti szolgálat) vezetője tájékoztatott arról, hogy a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvényben (a továbbiakban: Gyvt.) előírt, a gyermekek veszélyeztetettségét észlelő-és jelzőrendszer településükön jól működik. Tagjai az oktatási intézmények gyermekvédelmi felelősei, a védőnők és a házi gyermekorvosok. Ózdon a rendőrök és magánszemélyek is egyre gyakrabban élnek jelzési kötelezettségükkel. A gyermekvédelmi felelősökkel a gyermekjóléti szolgálatnak napi kapcsolata van, ezen túlmenően évente minimum kétszer munkaértekezleten beszélik meg tapasztalataikat, problémáikat. A védőnőkkel, házi gyermekorvosokkal és a rendőrséggel évente egyszer tartanak munkaértekezletet.
	A vizsgálatban érintett család is a két idősebb gyermek iskolájának jelzése alapján került a gyermekjóléti szolgálat látókörébe. A legidősebb lány 1998 februárjában kérte, hogy testvérével együtt kollégiumba kerülhessen. A gyermekvédelmi felelősnek elmondta: már nem tudják tovább elviselni szüleik alkoholizmusát, az otthoni elhanyagolt környezetet. A jelzés alapján ettől kezdve a gyermekjóléti szolgálat az alapellátás keretében gondozta a családot. Kezdeményezték a két idősebb gyermek kollégiumi elhelyezését. A szülők azonban ehhez csak akkor járultak hozzá amikor világossá vált, hogy a kollégiumi ellátás számukra nem jelent anyagi megterhelést, a térítési díjat a gyermekvédelmi támogatásból fedezik.
	1998 februárjától a gyermekjóléti szolgálat folyamatosan figyelemmel kísérte a család életét. A család együttműködése az őket segíteni akaró szakemberekkel változó volt. A családgondozótól kapott életvezetési tanácsokat részben megfogadták. 1998 nyarán lakásukat kimeszelték, kitakarították. Ekkor a lakás tisztasága elfogadható volt.
	Az 1999/2000-es tanévet a két idősebb gyermek már kollégistaként kezdte. Ruhát, cipőt az iskola és a Családsegítő Szolgálat adott nekik, tanszereiket a gyermekvédelmi támogatásból vették meg. 
1999 őszén a családgondozó feljegyzése szerint a család életében negatív változások voltak tapasztalhatók. A lakás ismét piszkos, elhanyagolt volt. A szülők kora reggeltől késő délutánig vasat gyűjtöttek, két kisebb gyermeküket a velük közös udvarban élő nagyszülő látta el. A családgondozó az anyának felajánlotta segít neki a háztartásra szánt pénzt beosztani. Tanácsait ekkor még az anya megfogadta, a lakást is kitakarította. 
Télre azonban a lakás újra elhanyagolt, koszos volt, a szülők rendszeresen italoztak.
	2000 februárjában a szülők és a nagyszülők megállapodtak abban, hogy a jövőben a nagymama gondoskodik unokái ellátásáról. A családgondozó javasolta, hogy a szülők járuljanak hozzá ahhoz, hogy a nagymama családba fogadhassa gyermekeiket. A szülők ettől a megoldástól mereven elzárkóztak. A gyermekek családban való nevelkedésének érdekében a gyermekjóléti szolgálat munkatársa tudomásul vette, hogy ténylegesen a nagyszülő neveli a gyermekeket. Hatósági intézkedést nem kezdeményezett.
	A családgondozó ezt követően feljegyzéseiben rögzítette, hogy a szülők lakásuk rendben tartását egyre inkább elhanyagolták, mind gyakrabban kerültek ittas állapotba, vasgyűjtésből származó jövedelmüket " elgépezték ".  Gyermekeik ellátására soha nem adtak a nagymamának pénzt. A nagymama ennek ellenére a gyermekeket megfelelő módon ellátta. Egy 2000. december 19-ei családgondozói feljegyzés szerint: " a családlátogatás során a gyermekeket rendben találtuk. A nagymama a lakást, csakúgy mint máskor szépen rendbe rakta, gondoskodott mindenről, amire a gyermekeknek szüksége lehet a szünidő ideje alatt." 
	2001 februárjában a családgondozó tájékoztatta arról a szülőket, ha a jövőben a nagyszülők már nem tudják vállalni a gyermekek gondozását, akkor - tekintettel arra, hogy a gyermekek a szülői házban halmozottan veszélyeztetettek - javasolni fogja a kiskorúak védelembe vételét. Amennyiben a védelembe vétel nem hozza meg a kívánt eredményt a gyermekjóléti szolgálat egyéb gyámügyi intézkedésre fog javaslatot tenni.
	Márciusban a nagymama felkereste a gyermekjóléti szolgálatot, ahol elmondta: nem tudja tovább elviselni a gyermekek szüleinek agresszivitását, gondot okoz számára a gyermekekkel való törődés. A gyermekjóléti szolgálat a gyermekek iskolájával egyeztetve előkészítette a kiskorúak védelembe vételét. Időközben kiderült, hogy a szülők többször súlyosan bántalmazták gyermekeiket és a nagyszülőket. A nagymama nyilatkozott arról, hogy egészségi állapota miatt nem tudja a gyermekeket tovább gondozni. Ezért a gyermekjóléti szolgálat nem a kiskorúak védelembe vételére, hanem azonnali hatályú ideiglenes gyermekotthonba utalására tett javaslatot a jegyzőnek. Kérelmükre a jegyző 2001. március 30-án a négy kiskorút ideiglenes hatállyal elhelyezte a Heves Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat Átmeneti Otthonában.
	A gyermekek ideiglenes hatályú elhelyezése után a gyermekjóléti szolgálat próbált a kiskorúaknak családon belül gyámot keresni. A legidősebb lány gyámságát nagynénje vállalta, őt az illetékes gyámhivatal 2001. június 8-án kelt határozatával ideiglenes hatállyal nagynénjéhez helyezte. A három kisebb gyermek gyámságát a nagyszülőkkel egy háztartásban élő nagykorú unokatestvérük vállalta. A szakvélemények szerint az unokatestvér alkalmas a gyámi tisztség ellátására. Mivel a gyermekeik fejlődését veszélyeztető szülők egy udvarban laknak a nagyszülőnél lakó unokatestvérrel, ezért a gyermekjóléti szolgálat - a szülők ellen folyamatban lévő büntetőeljárás lezárásáig - nem javasolta a kiskorúak unokatestvérükhöz való helyezését.

Az ügy jogszabályi háttere

•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya 
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

1. § (1) E törvény célja, hogy megállapítsa azokat az alapvető szabályokat, amelyek szerint az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez, illetve a gondoskodjanak gyermekek veszélyeztetettségének megelőzéséről és megszüntetéséről, a hiányzó szülői gondoskodás pótlásáról, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatal felnőttek társadalmi beilleszkedéséről.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak szerint eljáró szervezetek és személyek tevékenységük során együttműködnek a családdal és - jogszabályban meghatározottak szerint - elősegítik a gyermek családban történő nevelkedését.
5. § E törvény alkalmazásában... n) veszélyeztetettség: olyan - magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult - állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza,
7. § (1) A gyermek szüleitől vagy más hozzátartozóitól csak saját érdekében, törvényben meghatározott esetekben és módon választható el. .
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott   alaptevékenység keretében
a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos,
b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ,
c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó,
d) a rendőrség,
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a 40. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgálatnál, illetve indokolt esetben kötelesek hatósági eljárást kezdeményezni. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni.
39. § (2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében
a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben,
b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése,
c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása.
(3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében
a) családgondozás a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozására,
c) az egészségügyi és a szociális ellátás, valamint a hatósági beavatkozás kezdeményezése,
68. § (1) Ha a szülő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(2) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén d) intézkedik a gyermek egészségét veszélyeztető körülmények megszüntetéséről az illetékes szervek bevonásával, e) magatartási szabályokat állapít meg a gyermek számára kifogásolt magatartásának megszüntetése érdekében, f) figyelmezteti a szülőt helytelen életvezetésének, magatartásának következményeire, és felszólítja annak megváltoztatására.
(3) A családgondozó a védelembe vételkor a gyermekre vonatkozóan egyéni gondozási-nevelési tervet készít, melyhez a települési önkormányzat megkeresésére a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítséget ad.
(4) A települési önkormányzat jegyzője - kérelemre bármikor, hivatalból évente - felülvizsgálja a védelembe vétel indokoltságát. Ha a védelembe vétellel a gyermek veszélyeztetettségét megszüntetni nem lehet, a gyermek érdekében a gyermekvédelmi gondoskodás más módját kell választani. Erre a jogkövetkezményre a szülőt figyelmeztetni kell.
(5) A védelembe vétel nem érinti a szülő felügyeleti jogát.
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad, vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete súlyosan veszélyezteti és emiatt a gyermek azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a bíróság, a rendőrség, az ügyészség, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a szakellátás keretében a gyermeket ideiglenesen
a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél, vagy ha erre nincs lehetőség,
b) a legközelebbi ideiglenes gondozási feladatokat is ellátó nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben
helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti az illetékes gyámhivatalt.

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy az illetékes gyermekjóléti szolgálat a gyermekek veszélyeztetettségét észlelő és jelzőrendszert működtet, a kiskorúak veszélyeztetésének észlelésekor a család gondozását alapellátásban haladéktalanul megkezdte.
	A dokumentumok tanúsága szerint a gyermekjóléti szolgálat családgondozója próbált a család segítségére lenni mind gyermeknevelési, mind életvezetési problémáik megoldásában. Célja egyértelműen az volt, hogy segítséget nyújtson ahhoz, hogy a gyermekeket ne kelljen a családból kiszakítani. A két idősebb gyermek kollégiumi ellátásával hétközbeni ellátásuk megoldódott. A kisebbek nevelését és az idősebbek hétvégi és szünidei ellátását a nagyszülők vállalták. A családgondozó - annak ellenére, hogy a szülők mind kevesebb együttműködést mutattak, gyermekeikkel szinte egyáltalán nem törődtek - nem kezdeményezte a gyermekek védelembe vételét. Feljegyzései szerint hallgatólagosan tudomásul vette, hogy a nagyszülők gondozzák a gyermekeket. Úgy találta ez a megoldás gyermekotthoni ellátásnál jobban szolgálja a kiskorúak érdekét.
 	A Gyvt. elsődleges célja az, hogy a gyermekeket vér szerinti családjuk nevelje. A már kialakult veszélyeztetettség esetén a család gondozása, segítése a gyermekvédelemmel foglalkozó szervezetek és a hatóság feladata. Erre a családdal foglalkozó családgondozó kísérletet tett. Álláspontom szerint a gyermekek védelembe vételét azonban már akkor kezdeményezni kellett volna, amikor világossá vált számára, hogy a szülő képtelenek az együttműködésre, a kiskorúakat ténylegesen a nagyszülők nevelik. A védelembe vétel hatósági intézkedés amivel esetlegesen rá lehetett volna a szülőket bírni arra, hogy gyermekeik testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését akadályozó magatartásukon legalább részben változtassanak.
	A Gyvt. szerint a gyermeket csak saját érdekében lehet elválasztani szüleitől. A szakemberek számára komoly dilemmát jelent annak eldöntése, hogy meddig kell a családot segíteni annak érdekében, hogy ne kelljen elválasztani a gyereke(ke)t a szüleitől és mikor következik be az az esemény, amikor a gyerek(ek) érdekét inkább az szolgálja, ha kiemelik őket a családból. Jelen esetben ez akkor következett be amikor a szülők már huzamosabb ideje nem gondozták, nevelték gyermekeiket és az idős nagyszülők sem voltak már képesek unokáik ellátására. Az erről való tudomásszerzés után Ózd Város jegyzője haladéktalanul gondoskodott a gyermekek ideiglenes hatályú gyermekotthonba utalásáról.
	Fentiek alapján megállapítottam, hogy az eljáró szervek eljárása alkotmányos visszásságot nem okozott, ezért az Obtv 17.§ (1) bekezdése alapján a vizsgálatot lezárom. Ezzel egyidejűleg felhívom az ózdi Családsegítő Szolgálat Gyermekjóléti Csoportja vezetőjének figyelmét: a jövőben fokozottan figyeljenek arra, hogy - amennyiben az a gyermekvédelmi alapellátásban gondozott kiskorúak mindenek felett álló érdekében szükséges - a megfelelő időben kezdeményezzenek hatósági beavatkozást.

Budapest, 2001. szeptember 12.

Takács Albert