OBH 3311/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A Létminimum Alatt Élők Társasága (LÁÉT) az országgyűlési biztoshoz fordult a Budapest, X. ker. Előd u. 1. sz. alatti hajléktalan szállón ismétlődően előforduló rendőri ellenőrzések módszere miatt. Beadványuk szerint a rendőrök több esetben az éjszakai órákban felzavarták és a folyosón sorba állították a szállón lakó hajléktalanokat, majd mindenkit igazoltattak. Az intézkedések során bántalmazás is előfordult.
	A panasz alapján az 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére tekintettel az állampolgári jogok korábbi országgyűlési biztosa vizsgálatot rendelt el.

Érintett alkotmányos jog: 
A rászorultak szociális gondoskodáshoz való joga (Alk. 17. §, Alk. 70/E. § (1)(2) bek. )
Az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
(2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.
20. § (1) A rendőrt az intézkedés során az egyenruhája és az azonosító jelvénye vagy a szolgálati igazolványa igazolja.
(2) Ha a rendőr nem visel egyenruhát, az intézkedés megkezdése előtt köteles a rendőri mivoltát szóban közölni, és - ha az intézkedés eredményességét nem veszélyezteti - magát a szolgálati igazolványával igazolni.
(3) A rendőr az intézkedés befejezése után az intézkedés alá vont személy kérésére köteles az azonosító jelvényének számát közölni vagy szolgálati igazolványát felmutatni, a nevét és a szolgálati helyét megjelölni.
30. § (1) A Rendőrség a bűncselekmény elkövetőjének elfogása és előállítása, vagy a közbiztonságot veszélyeztető cselekmény vagy esemény megelőzése, megakadályozása érdekében a rendőri szerv vezetője által meghatározott nyilvános helyen vagy a közterület kijelölt részén az oda belépőket vagy az ott tartózkodókat igazoltathatja.
40. § A rendőr a feladata ellátása során - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - beléphet a magánlakásnak nem minősülő egyéb helyre, és ott az intézmény rendjének lehetőség szerinti tiszteletben tartásával intézkedhet.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
32. § (1) Az igazoltatás során a rendőr elkéri az igazoltatott személyi igazolványát vagy egyéb, személyazonosságot igazoló okmányát. Ha az okmány valódisága kétséges, a rendőr ellenőrző kérdéseket tehet fel. Felszólítja az igazoltatott személyt adatainak bemondására, a bemondott adatokat az okmánnyal összehasonlítja. Ha a körülmények indokolják az igazoltatott személy adatait körözési nyilvántartásban is ellenőrizni kell.

1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
3. § (1) A személyes gondoskodás biztosítása során fokozott figyelmet kell fordítani arra, hogy az ellátásban részesülő személyek emberi és állampolgári jogai ne sérüljenek. Az intézmény vezetője gondoskodik az intézményen belül az emberi és állampolgári jogok érvényesüléséről, az egyén autonómiáját elfogadó, integrációját minden eszközzel segítő, humanizált környezet kialakításáról és működtetéséről.
102. § (1) A hajléktalan ellátás megszervezése során figyelemmel kell lenni az ellátást igénybe vevők alapvető jogaira, emberi méltóságára.

Hajléktalanok átmeneti szállása
105. § (1) A hajléktalanok átmeneti szállása biztosítja
a) az éjszakai pihenésre,
b) a személyi tisztálkodásra,
c) az étel melegítésére, étkezésre,
d) a betegek elkülönítésére,
e) a közösségi együttlétre
szolgáló helyiségeket.
107. § (1) A hajléktalan személyek éjjeli menedékhelyére a 105. § rendelkezései az irányadók azzal, hogy egy lakószobában legfeljebb húsz személy helyezhető el.
(2) Az éjjeli menedékhely este, illetve éjszaka legalább napi tizennégy órát tart nyitva. Az éjjeli menedékhely az előforduló konfliktushelyzetek megelőzésére, illetve kezelésére a nyitvatartási időben szakképzett munkaerővel ügyeletet biztosít.

Megállapított tényállás:
	A Fővárosi Szociális Központ kezelésében lévő, Bp. X., Előd u. 1. sz. alatti hajléktalan szállás egyik lakója panasszal fordult a Létminimum Alatt Élők Társasága (LÁÉT) vezetőjéhez. Panasza szerint a rendőrök éjszakánként több esetben megjelentek a szállón, felzavarták az alvó embereket és a folyosón sorba állítva igazoltatták őket. Előfordult, hogy az ellenőrzött személyi igazolványokat nem a kezükbe adták vissza, hanem a lábuk elé dobták. A panaszos előadta, hogy egy alkalommal a rendőrök úgy rendeztek le két hajléktalan közötti vitát, hogy egyiküket kivitték és úgy megverték, hogy beszakadt a dobhártyája. A bántalmazásnak nem volt tanúja. A LÁÉT vezetőjének átadott orvosi igazolás - amelyet a Péterfy S. utcai orvosi ügyeleten állítottak ki - 2001. február 24-én kelt, és a diagnózison kívül a hajléktalan nevét (H.E.) és születési dátumát tartalmazta.
	A LÁÉT elnöke a panaszt az országgyűlési biztoshoz továbbította, aki az ügyben tájékoztatást kért a budapesti rendőrfőkapitánytól és a hajléktalan szállást kezelő Budapesti Módszertani Szociális Központ és Intézményei vezetőjétől. 
	A budapesti rendőrfőkapitány tájékoztatása szerint 2001. februárjában a BRFK X. kerületi Rendőrkapitányság rendőrei három alkalommal, öt személlyel szemben intézkedtek az Előd utcai hajléktalan menedékhelyen. Az intézkedésekre a késő esti, illetve a hajnali órákban került sor, tekintve, hogy a szálláshely 18 órától másnap reggel 08 óráig tart nyitva. Az intézkedésekkel szemben az érintettek nem éltek panasszal. Az előállításokról készült jelentések szerint február 21-én 01 órakor egy személyt, február 28-án 22.39 órakor egy személyt, 05.15 órakor három személyt állítottak elő a szállóból. Az egyik előállításra a PKKB által kibocsátott elfogatóparancs alapján került sor, egy személyt a Siófoki Városi Bíróságra szállítottak, egy személyt azért állítottak elő, mert a X. kerületi Rendőrkapitányság Gazdaságvédelmi Alosztályán, a 2646/2000. bü. számú ügyben meg akarták hallgatni. Két személyt a kerületi kapitányságra állítottak elő, mert személyazonosságukat nem tudták "hitelt érdemlő arcképes igazolvánnyal" igazolni. Mindkét személyt ellenőrizték a körözési nyilvántartásban, de mivel nem álltak körözés alatt, a délelőtti órákban szabadon engedték őket.
	A X. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjének tájékoztatása szerint a végrehajtott intézkedések nem fokozott ellenőrzés (razzia) keretében történtek, hanem parancsnoki utasítás alapján célirányosan, konkrét személyek felkutatására, elővezetésére és elfogására irányultak. Olyan tény vagy körülmény a parancsnoki vizsgálat során nem merült fel, mely alátámasztotta volna azt az állítást, hogy a rendőrök intézkedéseiket megalázó módon végezték volna, illetve, hogy az igazoltatott személyektől átvett személyi igazolványokat nem az érintetteknek adták vissza, hanem azt a földre dobták. A kapitányság beosztottai intézkedéseiket minden esetben az intézmény rendjének figyelembevételével, illetve a szálló lakói nyugalmának tiszteletben tartásával végezték. Általában a szálló területére nem mentek be, hanem a szálló előtt igazoltatták az oda belépőket. Ez a gyakorlat nem mindíg vezetett eredményre, ezért a szállón belül is szükségesnek tartották az intézkedéseket, illetve, esetenként a szállóban történt rendbontáshoz hívták ki a rendőröket. A kerületi kapitányság által körözött személyek közül minden ötödik személy vélt tartózkodási helye hajléktalan szálló volt, és minden nyolcadik körözött személy vélt feltalálási helyeként az Előd utcai szálló volt megadva.
	A panaszban leírt bántalmazással kapcsolatban a főkapitány közölte, hogy a kerületi rendőrkapitányság rendőrei a megjelölt időpontban nem jártak a szállón (más rendőri szervhez tartozó rendőrök is lehettek), ezért a H.E.-t bántalmazó rendőr azonosítása nem vezetett eredményre, a keletkezett iratokat a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalhoz továbbították.
	Az Előd utcai éjjeli menedékhelyen - más szálláshelyekhez hasonlóan - lakónyilvántartó könyvet vezetnek az éjszakát ott töltő hajléktalanokról, ezért személyazonosságot igazoló igazolványt, sőt meghatározott időtartamnál nem régebbi egészségügyi igazolást is be kell mutatniuk. Az intézmény kilenc helyiségében esetenként 100-250 személy tölti az éjszakát. Az ott dolgozó szociális munkások szükség esetén azt is meg tudják mutatni a rendőröknek, hogy melyik fekvőhelyen helyezték el a keresett személyt, így elkerülhető a többiek indokolatlan zavarása.
	A menedékhely vezetőjének tájékoztatása szerint a rendőrökkel korrekt kapcsolatot és együttműködést alakítottak ki. A panaszban kifogásolt intézkedésről, bántalmazásról a menedékhely vezetőjének nem volt tudomása, de ő nem tartózkodik folyamatosan és a teljes nyitvatartási időben a munkahelyén, az esemény időpontjának bizonytalansága miatt pedig nem lehetett megállapítani, hogy a szociális asszisztensek közül ki lehetett a sérelmezett intézkedések tanúja. A Budapesti Módszertani Szociális Központ és Intézményei vezetőjétől kapott tájékoztatás szerint az Országos Rendőrfőkapitányság és a Hajléktalan Szolgálatok Országos Kamarája (HAJSZOLT Kamara) 1995. május 11-én együttműködési megállapodást kötött (az ORFK részéről a főkapitány közbiztonsági helyettese és a bűnügyi helyettes írták alá). A megállapodás mellékletét képezte az ORFK Bűnmegelőzési Osztály vezetőjének 1995. április 27-én kelt állásfoglalása, amely a hajléktalan szállások és menedékhelyek sajátos rendeltetésére tekintettel megállapította, hogy "általános bűnmegelőzési célból, körözött személyek - általános, konkrét információ nélküli - felderítése érdekében fokozott ellenőrzés a hajléktalan szállásokon nem tartható." Természetesen az állásfoglalás nem zárta ki, hogy egy meghatározott rendőri feladat végrehajtásához, konkrét eljárás elősegítése érdekében ilyen intézkedésre sor kerülhessen.
	A Budapesti Módszertani Szociális Központ és Intézményei által a hajléktalan szállásokon szállásvezetőként dolgozó, illetve gondozási tevékenységet folytató szociális munkások részére kiadott munkaköri leírás szerint, rendőri intézkedésnél a megállapodás értelmében kell eljárni. A Központ vezetőjéhez nem érkezett olyan bejelentés, amely a megállapodást sértő, zaklató jellegű rendőri intézkedés miatt keletkezett.

A vizsgálat megállapításai:
	Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. A (2) bekezdés megállapítja, hogy a Magyar Köztársaság az ellátásra való jogot a társadalombiztosítás útján és szociális intézmények rendszerével valósítja meg.
	Az alkotmányos alapkövetelményként meghatározott, emberi élethez és méltósághoz való jog védelmében, az állam az emberi lét feltételeiről köteles gondoskodni. Ennek megfelelően az állam ellátási kötelezettsége a hajléktalanság esetén az emberi életet közvetlenül fenyegető veszélyhelyzetben kiterjed a szállás biztosítására is. 
	Az Alkotmánybíróság a 32/1998. (VI. 25.) AB határozatában, annak az alkotmányos követelménynek a kimondásával, hogy az ellátási minimum alkotmányos mércéje az emberi méltósághoz való jog megvalósulása, kiteljesítette az Alkotmány 70/E. §-ának értelmezését. A 64/1991. (XII. 17.) AB határozat megfogalmazta, az emberi státusz meghatározójaként: "Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit. Egyetlen ember élethez való jogáról sem beszélhetünk úgy, hogy ne értenénk bele az élethez és a méltósághoz való alanyi jogát." (ABH 1991. 309.)
	A hajléktalanok átmeneti szállásai és éjjeli menedékhelyei csak abban az esetben felelhetnek meg a rendeltetésüknek, ha képesek ténylegesen valamilyen szintű védelmet, biztonságot nyújtani a rászorulóknak. Hatástalanná teszi a szociális erőfeszítéseket, nehezíti az állam alkotmányos kötelezettségeinek teljesítését, ha a rendőrség ezeket a helyeket a rendőri ellenőrzések állandó célterületeiként kezeli; azzal a meggondolással, hogy itt mindíg megtalálható egy-két körözés alatt álló személy, ezért az eredménytelen ellenőrzés eshetősége szinte kizárt.
	Az ORFK Bűnmegelőzési Osztály állásfoglalása és az ORFK, valamint a HAJSZOLT Kamara megállapodása összhangban van az alkotmányos alapelvekkel és nem veszélyezteti a rendőrség feladatainak ellátását sem. Mindezek mellett a rendőrség által rendelkezésre bocsátott adatok alapján nem lehetett megnyugtatóan kizárni azt, hogy a panaszban leírtak megtörténtek, sem azt, hogy esetenként - mivel a hivatkozott dokumentumok nem ismertek minden rendőri szerv előtt és nem is bírnak rájuk nézve semmilyen kötelező erővel - előfordulhatott megalapozatlan rendőri intézkedés, indokolatlan előállítás. A fővárosban - ahol a huszonhárom kerületi rendőrkapitányság mellett két főkapitányság (BRFK, Pest megyei RFK), sőt az ORFK egyes szervezeti egységei is végezhetnek különböző ellenőrzéseket - jelenleg nem zárható ki, hogy a hajléktalan-szállásokon éjszakánként többször, több rendőri szerv beosztottai megjelenjenek és egymás tevékenységéről sem tudva, körözöttek után kutassanak, vagy más okból igazoltassák az ott tartózkodókat.
	A fentieket összegezve megállapítottam, hogy a hajléktalan-szállások és éjjeli menedékhelyek rendszeres éjszakai ellenőrzése - megfelelő szabályozás hiányában - közvetlenül veszélyezteti a hajléktalanokat is megillető, és az Alkotmány 17. §-ában és a 70/E. § (1) és (2) bekezdéseiben deklarált szociális gondoskodáshoz való jog, és az 54. § (1) bekezdésében alkotmányos alapkövetelményként meghatározott emberi méltósághoz való jog érvényesülését. 

Ajánlás: 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom az országos rendőrfőkapitánynak, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az alárendelt rendőri szervek megismerjék és intézkedéseik megszervezése és végrehajtása során betartsák az ORFK Bűnmegelőzési Osztály állásfoglalását.
	Ajánlom a Budapesti Módszertani Szociális Központ és Intézményei vezetőjének, hogy a hajléktalan-szállásokon és éjjeli menedékhelyeken vezetett eseménynaplókban minden esetben tüntessék fel az intézményben történt rendőri intézkedések időpontját, a rendőri szerv és az intézkedők, vagy parancsnokuk azonosításra alkalmas adatait, továbbá az intézkedésben érintett személyek adatait. Egyeztesse a budapesti rendőrfőkapitánnyal a sérelmes, vagy kifogásolható intézkedések jelzésének módját.   
	Kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásaikról, intézkedéseikről az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján adjanak tájékoztatást.

Budapest, 2002. július 10.

Takács Albert