OBH 3256/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Kiegészítő jelentés az OBH 3262/1995. számú ügyben
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában azt kifogásolta, hogy a közterületen közlekedő gépkocsijában elhelyezett baseball ütő miatt a rendőrség szabálysértési eljárást indított ellene, melynek során pénzbírsággal sújtották és a baseball ütőt is elkobozták. 
	A panaszt az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese kivizsgálta. Megállapításairól az OBH 3262/1995. számú, 1997. március 28-án kelt jelentésében tájékoztatta a panaszost. Az ügyben az általános helyettes alkotmányos joggal összefüggő visszásságot tárt fel. Ezért a legfőbb ügyésznél kezdeményezte, hogy az illetékes ügyészség - a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 71. §-ának rendelkezései alapján - nyújtson be óvást a panaszossal szemben eljárt szabálysértési hatóságokhoz. A legfőbb ügyész a kezdeményezést nem teljesítette, mivel a panaszossal szemben kiszabott és meg nem fizetett pénzbírságot elzárásra változtatták át, az erről szóló határozat ellen benyújtott felülvizsgálati kérelmet pedig a bíróság elutasította. Tekintettel arra, hogy a bírósági döntés vizsgálatára az országgyűlési biztos nem rendelkezik hatáskörrel, az ügyészi óvás benyújtására vonatkozó kezdeményezését az általános helyettes visszavonta és - hivatalból - kiegészítő vizsgálatot rendelt el. Annak eredményeként - az OBH 3262/1995. számú kiegészítő jelentésében - indítványozta, hogy az Alkotmánybíróság semmisítse meg a közbiztonságra különösen veszélyes eszközökről szóló 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdését, valamint a kormányrendelet gyakorlati alkalmazása elősegítése érdekében kiadott legfőbb ügyészi iránymutatását. 
	Az Alkotmánybíróság 2001. április 25-én kelt, 509/B/1997. számú végzésében felkért, hogy a végzés kézhezvételétől számított 30 napon belül  tájékoztassam arról, hogy az indítványt fenntartom-e? A végzés alapján - figyelemmel az általános helyettesi indítvány Alkotmánybíróságon való előterjesztésétől eltelt hosszabb időre - kiegészítő vizsgálatot rendeltem el az ügyben. Annak során az iratokat áttanulmányoztam.

Érintett alkotmányos jogok
•	A magánlakás sérthetetlenségéhez való jog (Alk. 59. § /1/ bek.).
•	A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § /1/ bek.).
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
1.	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese az OBH 3262/1995. szám alatt folytatott vizsgálata megállapításainak összegzésekor a közbiztonságra különösen veszélyes eszközökről szóló 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdéséből indult ki. Ez a jogszabályhely pontosan meghatározza, hogy a közbiztonságra különösen veszélyes eszközök birtoklása hol tilos: közterületen, nyilvános helyen vagy közforgalmú közlekedési eszközön. Azt az álláspontot alakította ki, hogy a közlekedési eszköz belseje nem minősül közterületnek, a panaszos saját tulajdonú gépjárműve pedig nem minősíthető közforgalmú közlekedési eszköznek. Ebből arra következtetett, hogy a baseball ütőnek gépkocsi hátsó ülésén történt szállítására a rendelet tilalma nem vonatkozik.
	Az országgyűlési biztos általános helyettese kifejtette azt is, hogy a jogszabályi tilalom megszegésének hiányában a cselekmény nem lehetett alkalmas az egyes szabálysértésekről szóló - akkor hatályos - 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet 19/B. §-ában meghatározott szabálysértés megállapítására. Ezért rámutatott arra, hogy a jogszabálysértően indított szabálysértési eljárás és az alkalmazott szabálysértési szankció sértette a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét. Rámutatott továbbá arra, hogy a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 23. § (1) bekezdése szerint a büntetést - a jogszabályban megállapított keretek között - úgy kell kiszabni, hogy igazodjon a cselekmény súlyához és az elkövető személyi körülményeihez. Megállapította, hogy a panaszos ügyében hozott határozatok indokolása nem tért ki a kiszabott pénzbírság mértékének indokaira, illetve nem szólt a kiszabás során felmerült körülményekről, így a határozatok még abban az esetben is jogszabályba ütközően hiányosnak minősültek, ha a szabálysértési eljárás lefolytatása, és a szabálysértés elkövetésének megállapítása egyébként törvényes lett volna.
	A megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásság kiküszöbölése érdekében az általános helyettes kezdeményezte, hogy a legfőbb ügyész gondoskodjon a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 71. §-ának rendelkezésein alapuló óvás benyújtásáról.
	A legfőbb ügyész a kezdeményezésnek nem tett eleget, mivel a panaszossal szemben kiszabott és meg nem fizetett pénzbírságot elzárásra változtatták át, az erről szóló határozat ellen benyújtott felülvizsgálati kérelmet pedig a bíróság végzéssel elutasította. A végzés szerint "Aggálytalannak tartotta a bíróság a szabálysértési határozatok törvényességét..." A legfőbb ügyész válaszában kifejtette azt is, hogy a közterületen lévő személygépkocsi éppúgy, mint az elkövető által a közterületen viselt ruházat, vagy a nála lévő táska a bennük elhelyezett tárgyakkal együtt közterületen van, vagyis nem zárja ki a jogellenes birtoklás megállapítását az a körülmény, hogy a birtokos a gépkocsijával együtt, abban tartózkodva van a közterületen. Erről - a már hivatkozott 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet alkalmazásának elősegítése érdekében - az ügyészek számára iránymutatást adott ki, ami a Legfőbb Ügyészségnek az Ügyészségi Közlöny 1995. évi 1. számában jelent meg.
 	Tekintettel arra, hogy a panaszos által kifogásolt szabálysértési határozatokat a bíróság felülvizsgálta, és azokat törvényesnek találta, továbbá mert a bírósági döntés vizsgálatára az országgyűlési biztos nem rendelkezik hatáskörrel, az ügyészi óvás benyújtására vonatkozó kezdeményezését az általános helyettes visszavonta. Megállapította azonban, hogy a szóban forgó kormányrendelet értelmezése és a vonatkozó szabálysértési gyakorlat - a konkrét panasztól függetlenül - alkalmas alkotmányos joggal összefüggő visszásság okozására. Ezért a vizsgálatot hivatalból tovább folytatta. Ennek során megállapította, hogy - szemben a legfőbb ügyész álláspontjával - a közbiztonságra különösen veszélyes eszközök birtoklása szempontjából - ha a birtoklás magántulajdonú gépjármű belsejében történik - nem meghatározó körülmény az, hogy a gépjármű közterületen van-e.  A helyettes biztos szerint az egyébként engedély nélkül birtokolható, ám a közbiztonságra különösen veszélyes eszközök nem közforgalmú gépjármű belsejében történő birtoklása nem tartozik a kormányrendelet hatálya alá. Szerinte az ezzel ellentétes értelmezés kiterjeszti a rendelet hatályát, szankcióval sújtja a fent megjelölt eszközök birtoklását, így alkotmányos visszásságot okoz a magánlakás sérthetetlenségével összefüggésben.
	A legfőbb ügyész által hivatkozott legfőbb ügyészségi iránymutatással kapcsolatban azt állapította meg az általános helyettes, hogy az kiterjeszti a kormányrendelet határait, ezzel a 60/1992. (XI. 17.) AB határozatban alkotmányellenesnek minősített "formátlan jog" körébe tartozik, ami sérti  a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét. Ezekre figyelemmel az állampolgári jogok országgyűlési biztosa - az OBH 3262/1995. számú kiegészítő jelentésében - indítványozta (az indítvány 1997. március 28-án kelt), hogy az Alkotmánybíróság semmisítse meg a Legfőbb Ügyészség iránymutatását, illetve a többféle értelmezésre okot adó, ezáltal bizonytalanságot teremtő 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdését.

2.	Az OBH 3262/1995. számú iratok tartalmára és az Alkotmánybíróságnak tett indítvány óta eltelt időtartamra tekintettel  a szóban forgó általános helyettesi indítványt - az Alkotmánybíróságnak címzett 2001. május 14-én kelt átiratomban - visszavontam. Egyetértek azonban azzal a helyettes biztosi állásponttal, hogy a közbiztonságra különösen veszélyes eszközökről szóló 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdése - ami így szól: " Tilos az e rendelet mellékletében felsorolt, a közbiztonságra különösen veszélyes eszközt közterületen, nyilvános helyen vagy közforgalmú közlekedési eszközön birtokolni." -, valóban alkalmas a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményének, valamint a tulajdonhoz és a magánlakás sérthetetlenségéhez való jog csorbítására.
	Az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot az okozza, hogy a már idézett kormányrendelet 1. § (1) bekezdésének hatályos szövegéből nem lehet egyértelműen következtetni arra, hogy a jogszabály alkalmazása során a közbiztonságra különösen veszélyes eszközök nem közforgalmú gépjármű, vagyis magántulajdonú gépjármű belsejében történő birtoklása a rendelet hatálya alá tartozik-e. Ennek tisztázása garanciális jelentőségű lenne azért, mert a kormányrendelet 1. § (1) bekezdése további körülményt is megfogalmaz, vagyis a "közterületen" való birtoklást tiltja. A "közforgalmú közlekedési eszköz" - természeténél fogva, nyilvánvalóan - közterületen van. Ugyancsak közterülten találhatók az egyéb közforgalmú közlekedési eszközök - így a magántulajdonú személygépkocsik - is, amikor például a forgalomban vesznek részt, vagy közterületen parkolnak. Addig amíg a jogalkotói szándék nem egyértelmű, aggodalomra ad okot a jogszabály olyan alkalmazása, illetve értelmezése, hogy nemcsak a közforgalmú közlekedési járműveken tiltott a kormányrendelet mellékletében felsorolt tárgyak birtoklása, hanem a közterületen közlekedő (tartózkodó) más járműveken is.
	A 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendeletben tehát egyértelművé kellene tenni, hogy az egyébként engedély nélkül birtokolható, ám a közbiztonságra különösen veszélyes eszközök nem közforgalmú, de közterületen lévő gépjármű belsejében történő birtoklása a jogszabály hatálya alá tartozik-e vagy nem, vagyis hogy a jogalkotó a magántulajdonú gépjármű belsejét is  tilalmazott területté kívánta-e nyilvánítani vagy nem.

3.	A vizsgálatom során feltárt alkotmányos emberi joggal összefüggésben fennálló visszásság orvoslása érdekében, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-ában foglalt jogkörömmel élve
	- javaslom a belügyminiszternek, hogy fontolja meg a közbiztonságra különösen veszélyes eszközökről szóló 124/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdésének felülvizsgálatát, illetve módosítását, mert az a rendeletben meghatározott jelen formájában alkalmas az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében deklarált tulajdonhoz és az Alkotmány 59. §-ában rögzített magánlakás sérthetetlenségéhez való jog sérelmének, és az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamiság, valamint az abból fakadó jogbiztonság követelménye csorbulásának megállapítására.  

4.	A legfőbb ügyészi állásfoglalással kapcsolatban mellőztem a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye sérelmének megállapítását tekintettel arra, hogy a szóban forgó kormányrendelet módosítását célszerűbbnek tartom, valamint ha a belügyminiszter a jogszabály-módosításra irányuló javaslatot elfogadja, és az teljesül is, a legfőbb ügyészi állásfoglalás okafogyottá válik.

Budapest, 2001. május 16.

Gönczöl Katalin