OBH 2875/2001.

az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
JELENTÉSE
									Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A Népszabadság 2001. április 9-i számában megjelent újságcikk szerint a Kapuvári Rendőrkapitánysághoz tartozó Beledi Rendőrörsön a rendőrök betöréssel gyanúsított fiatalkorúakat bántalmaztak.
	 Az állampolgári jogok korábbi országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 16. § (2) bekezdésére tekintettel, hivatalból vizsgálatot indított, és az ügy körülményeivel kapcsolatban tájékoztatást kért a Győr-Moson-Sopron megyei Rendőrfőkapitányság vezetőjétől, valamint az országos rendőrfőkapitánytól.

Érintett alkotmányos jog: 
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 
Emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók.
(2) A hatóságoknak az eljárás során biztosítaniuk kell az állampolgári jogokat korlátozó kényszerintézkedések törvényességét.
60. § (2) Erőszakkal, fenyegetéssel vagy más hasonló módon senkit sem szabad vallomásra kényszeríteni.

1993. évi XXXI. törvény az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény és az ahhoz tartozó nyolc kiegészítő jegyzőkönyv kihirdetéséről
3. Cikk - Kínzás tilalma
Senkit sem lehet kínzásnak, vagy embertelen, megalázó bánásmódnak vagy büntetésnek alávetni.

1988. évi 3. törvényerejű rendelet a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni nemzetközi egyezmény kihirdetéséről
1. cikk
1. Az Egyezmény szempontjából a "kínzás" kifejezés minden olyan cselekményt jelent, amelyet szándékosan, éles testi vagy lelki fájdalom vagy szenvedés kiváltása céljából alkalmaznak valakivel szemben, hogy tőle, illetőleg harmadik személytől értesüléseket vagy vallomást csikarjanak ki, vagy hogy olyan cselekmény miatt büntessék, amelyet ő, vagy harmadik személy követett el, illetőleg amelynek elkövetésével őt vagy harmadik személyt gyanúsítanak, hogy megfélemlítsék, vagy nyomást gyakoroljanak rá, illetőleg hogy harmadik személyt félemlítsenek meg, vagy hogy harmadik személyre gyakoroljanak nyomást, valamint bármilyen megkülönböztetési formára alapított más okból alkalmaznak, ha az ilyen fájdalmat vagy szenvedést közfeladatot ellátó személy vagy hivatalos minőségben eljáró bármely más személy vagy ilyen személy kifejezett vagy hallgatólagos ösztönzésére vagy ennek hozzájárulásával bárki más okozza.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
16. § (3) A rendőr nem alkalmazhat kínzást, kényszervallatást, kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódot, az erre vonatkozó utasítást köteles megtagadni. A rendőr az ilyen magatartás tanúsítójával szemben, annak megakadályozása érdekében, a szolgálati beosztására, a rendfokozatára, személyére tekintet nélkül köteles intézkedni.

Megállapított tényállás:
	A Kapuvári Rendőrkapitányság 2001. január 15-én nyomozást rendelt el ismeretlen tettesek ellen, akik Kisfalud községben, az általános iskolából készpénzt és műszaki cikkeket, egy üzletből pedig különféle árucikkeket tulajdonítottak el. Mindkét bűncselekményt ablakbetörés útján követték el.
	A Kapuvári Rendőrkapitányság vezetője - K.G. r. alezredes - olyan információkat kapott, hogy a bűncselekményeket Kisfalud községben lakó fiatalok követték el. Az informátor az elkövetők között megnevezte a sorkatonai szolgálatot teljesítő  B.F.-et.
	K.G. és a Beledi Rendőrörs parancsnoka, H.E. r. százados 2001. január 17-én a szombathelyi Savaria laktanyában felkeresték B.F.-et, akit fenyegetéssel beismerő vallomás tételére kényszerítettek. A vallomást K.G. diktálta, a jegyzőkönyvet H.E. készítette, amelyet B.F. félelmében elolvasás nélkül aláírt.
	Ugyanezen a napon a Beledi Rendőrörsre több fiatalkorút és egy gyermekkorút állítottak elő. Két fiatalkorút a vépi Szakmunkásképző Intézetből, a gyermekkorú. B.R.-t az általános iskolából, két másik fiatalkorút a szüleik lakásáról vittek be a rendőrörsre. A kihallgatásukat végző rendőrök - K.O. r.zászlós és N.R. r.zászlós - illetve a később érkező K.G. r.alezredes és H.E. r.százados az előállított fiúkat fenyegették, szidalmazták és ütlegelték. Az egyik fiatalkorú elmondta, hogy a beismerő vallomás megtételéig, több órán keresztül vállmagasságban felemelt karokkal kellett állnia, eközben két rendőr 8-10 alkalommal pofonütötte. 
	A bántalmazás hatására a gyanúsítottak a bűncselekmények elkövetését beismerték. A Kapuvári Rendőrkapitányság - a sorállományú gyanúsítottra tekintettel - az ügyet áttette a Győri Katonai Ügyészséghez, ahol a nyomozást 2001. március 6-án bűncselekmény hiányában valamennyi gyanúsítottal szemben megszüntették. 
	 A hozzátartozók 2001. február 5-én feljelentést tettek a rendőrök ellen a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál. Az ügyben érintett kapitányságvezető - amikor az Ügyészségi Nyomozó Hivatal kényszervallatás miatt elrendelte a nyomozást - 2001. március 2-án fegyelmi vizsgálatot rendelt el beosztottai ellen. A megyei rendőrfőkapitány 2001. április 12-én az eljárásokat saját hatáskörébe vonta és április 20-án a Kapuvári Rendőrkapitányság vezetője ellen is fegyelmi eljárást rendelt el. Az eljárásokat a rendőrök elleni büntetőeljárás jogerős befejezéséig felfüggesztette. 
	A nyomozás eredményeként a Győri Városi Ügyészség B. 2188/2001/3. számon kényszervallatás bűntette és más bűncselekmények miatt 2001. július 2-án vádat emelt a négy rendőr ellen. A Győri Városi Bíróság 2002. június 19-én hozott B. 1612/2001/22-I. számú ítéletével a vádlottak büntetőjogi felelősségét megállapította. 	
	Időközben a Mosonmagyaróvári Rendőrkapitányság nyomozásának eredményeként kézrekerültek a betörések tényleges elkövetői, akik a bűncselekményeket beismerték, tőlük, illetve az orgazdáktól az eltulajdonított tárgyak nagy részét lefoglalták.
	Az üggyel kapcsolatban megjelent újságcikkek hírt adtak arról, hogy a rendőrök elleni feljelentéseket követően gyakoribbá váltak a rendőri intézkedések. A helybeliek véleménye szerint az ismétlődő igazoltatások, a falubeli autósok, kerékpárosok fokozott ellenőrzése és jelentéktelen szabálysértések miatti felelősségrevonása, a feljelentésekkel összefüggő retorzió megnyilvánulása volt. 	
	Az országos rendőrfőkapitánytól beszerzett adatok szerint Kisfalud községben 2000. I. negyedévében 6 szabálysértési eljárást kezdeményeztek, míg 2001. azonos időszakában 10 szabálysértési eljárás indult.
	A Beledi Rendőrörs illetékességi területén 2000. I. negyedévében 5 elfogásra, 31 előállításra, 157 feljelentésre és 245 helyszíni bírságolásra, míg 2001. azonos időszakában 9 elfogásra, 43 előállításra, 133 feljelentésre és 624 helyszíni bírságolásra került sor.
	A vizsgált időszakban az ügyben érintett egyik fiatalkorú gyanúsított hozzátartozójával szemben két esetben szabtak ki szabálysértési bírságot (személyi igazolvánnyal kapcsolatos kötelesség megszegése, illetve nem gépi meghajtású jármű ittas vezetése miatt). Az ügy két fiatalkorú gyanúsítottjával szemben a közlekedési szabályok kisebb fokú megsértése szabálysértés miatt tárgyalás nélkül figyelmeztetés került kiszabásra. 
	
A vizsgálat megállapításai:
	Az államhatalom jogállami működése megköveteli, hogy az állam nevében eljáró személyek, így az intézkedő rendőrök a jogszabályi előírásokat maradéktalanul betartsák. A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) deklarálja, hogy a rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.  
	 A kínzást és az embertelen, megalázó bánásmódot több nemzetközi egyezmény, a rendőrségről szóló törvény és a büntetőeljárás szabályai is tiltják. Az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított élethez és emberi méltósághoz való jog korlátozhatatlan és elidegeníthetetlen, ez a jog a büntetőeljárás alá vont személyeket is megilleti. Az Rtv. 16. § (3) bekezdése kifejezetten megtiltja, hogy a rendőr kínzást, kényszervallatást, kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódot alkalmazzon, sőt az erre vonatkozó utasítást köteles megtagadni, és az ilyen magatartást a testületen belül is köteles megakadályozni. A rendőrök által elkövetett bűncselekmény megítélését súlyosította, hogy azt fiatalkorúak, illetve egy gyermekkorú sérelmére követték el és a bántalmazásban részt vett a rendőrök parancsnoka is.
	A vizsgálat során beszerzett adatok ugyanakkor arra hívták fel a figyelmet, hogy a hasonló jellegű ismertté vált bűncselekményekkel összefüggésben számolni kell az esetleges bosszúállással, retorzióval, az érintett személyek megfélemlítésére irányuló magatartással vagy intézkedésekkel. Az üggyel kapcsolatban erre utalt, hogy csaknem háromszorosára nőtt az örs illetékességi területén kiszabott helyszíni bírságok száma, egyes intézkedések pedig kifejezetten a feljelentők vagy hozzátartozóik ellen irányultak. A zaklatásokra lehetőséget adott, hogy az érintett kapitányságvezetővel szemben csak kb. két és fél hónappal a feljelentéseket követően került sor a fegyelmi eljárás elrendelésére.
	A rendőrök cselekménye - a büntetőjogi tényállás megvalósítása mellett -  sértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét, továbbá az Alkotmány 54. § (1)bekezdésében meghatározott - az élethez és emberi méltósághoz való - alkotmányos joggal összefüggésben súlyos visszásságot okozott. Tekintettel arra, hogy az illetékes nyomozó hatóság a büntetőeljárást soron kívül lefolytatta, az elkövetők felelősségét a bíróság is megállapította, továbbá a megyei rendőrfőkapitány a szükséges személyzeti intézkedéseket végrehajtotta, az ügyben ajánlást nem teszek, de jelentésemet azzal a kéréssel küldöm meg az országos rendőrfőkapitánynak, hogy kísértesse figyelemmel a jogsértő cselekmények bejelentését követő esetleges retorziók előfordulását.
	
Budapest, 2002. szeptember

								 Takács Albert