OBH 2547/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt
Tárgy:  A debreceni Ibolya utcai  Óvoda megszüntetése

Az eljárás megindulása
	A panaszos a debreceni Ibolya utcai óvoda szülői közössége nevében fordult panasszal az országgyűlési biztoshoz az önkormányzat óvoda megszüntetésével kapcsolatos döntése miatt. 
	Az Alkotmány 70/F. § -ban biztosított művelődéshez való alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt vizsgálatot indítottam, és a panaszos által benyújtott iratokon túl beszereztem az önkormányzat álláspontját is. Az iratok alapján az alábbiakat állapítottam meg.

A tényállás
	A panaszos kifogásolta, hogy a közgyűlés a 2001. március 8-i döntésével nem csupán kifejezte szándékát az Ibolya utcai Óvoda 2002. augusztus 31-i hatállyal történő jogutód nélküli megszüntetéséről, de e határozat már 7-ről 4-re csökkentette az óvodai csoportok számát. Az önkormányzat a jogutód nélküli megszüntetés kérdésében a végleges döntés előtt kikérte ugyan az intézmény érdekvédelmi szervezeteinek véleményét, de a beíratások előtt az óvodai csoportok számát úgy csökkentette, hogy új gyermekek felvételére a közgyűlés döntésekor már nem volt mód. A panaszos a beadványában azt kifogásolta, hogy az óvoda kiválasztását sem szakmai sem anyagi indokok nem igazolják.
	A közgyűlés az Ibolya utcai Óvoda jogutód nélküli megszüntetéséről a Gyermekek és Anyák Védőotthona működési és szakmai feltételeinek megteremtése érdekében hozott intézményi átszervezés keretében döntött.

A vizsgálat jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
44/A. § (1) A helyi képviselőtestület: a) önkormányzati ügyekben önállóan szabályoz és igazgat, döntése kizárólag törvényességi okból vizsgálható felül,
70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot. 
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 
8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen:(...) gondoskodás az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról,
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: Köot.)
88. § (6) A helyi önkormányzat a közoktatási intézményét, illetve egyes szolgáltatás ellátását akkor szüntetheti meg, ha az adott tevékenységről, szolgáltatásról továbbra is megfelelő színvonalon gondoskodik oly módon, hogy annak igénybevétele a gyermeknek, tanulónak, szülőnek nem jelent aránytalan terhet.
102. § (3) A fenntartó a közoktatási intézmény megszüntetésével, átszervezésével, feladatának megváltoztatásával, nevének megállapításával, költségvetésének meghatározásával és módosításával, vezetőjének megbízásával és megbízásának visszavonásával összefüggő döntése előtt beszerzi az intézmény alkalmazotti közösségének, az iskolaszéknek, az iskolai szülői szervezetnek, az iskolai diákönkormányzatnak  a véleményét.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálatom megindításakor figyelembe vettem, hogy az önkormányzat a költségvetését a törvényes kertek között szabadon határozza meg, és nagyfokú önállósággal bír az intézményi struktúra szervezésében. Döntését a csökkenő gyermeklétszám miatt alacsony kihasználtságú intézmények gazdaságtalan működése indokolja. A vizsgálataim során már megállapítottam, hogy az országosan tapasztalható oktatási-nevelési intézmény átszervezés, összevonás vagy megszüntetés gazdasági és demográfiai okok természetes következménye, és önmagában nem tekinthető jogellenes magatartásnak egy intézmény megszüntetése, ha az alapító betartja az arra vonatkozó garanciális szabályokat.
	Az Alkotmány deklarálja az önkormányzati önállóságot, és a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény határozza meg az önkormányzatok jogait és feladatait. Az önkormányzat döntése kizárólag törvényességi, és alkotmányossági szempontból vizsgálható. Gazdálkodása célszerűségi okokból nem bírálható felül. Ennek alapján nem tudok, és nem is kívánok állást foglalni abban a kérdésben, hogy melyik óvoda megszüntetése okozott volna legkevesebb terhet a gyermekeknek, illetve szüleiknek, mivel szülők természetesen azt az óvodát választották, amely megítélésük szerint - minden szempontot összevetve - a legjobb számukra. Nem kétséges tehát, hogy minden döntés, amely a megszokott körülmények megváltoztatására kényszeríti az érintetteket, terhet jelentenek. Az aránytalanság megítélése azonban minden egyes eset, és minden gyermek esetében mérlegelés kérdése. A Köot. szabályai szerint az önkormányzat a határozatai meghozatala előtt azért köteles az érintettek véleményének kikérésére, mert az aránytalanság esetlegesen csak az érintettek véleménye alapján ismerhető fel.
	A vizsgálat során beszerzett iratok alapján megállapítottam, hogy az önkormányzat közgyűlése a 2001. március 8-i ülésén az Ibolya utcai Óvoda megszüntetése ügyében nem csupán szándéknyilatkozatot tett, hanem kötelező érvényű határozatot is hozott. A következő nevelési évre vonatkozó beíratások előtt a működtethető óvodai csoportok számának korlátozásával az új gyermekek felvételét megtiltotta. E határozat az intézmény átszervezésével, feladatának megváltoztatásával, és költségvetésének meghatározásával és módosításával összefüggő döntésnek minősül, és ezért e döntése előtt a Köot. 102. § (3) bekezdésében írottak alapján ki kellett volna kérnie az intézmény alkalmazotti közösségének, a szülői szervezetnek a véleményét.
	Megállapítottam azt is, hogy a fenntartó a közoktatási intézmény megszüntetését elrendelő döntése előtt intézkedett az érintettek véleményének kikéréséről valamennyi kérdésben, de azok egy része már csak a végrehajtott határozatra vonatkozott.
	Az önkormányzat az új óvodai csoport indításának megakadályozásával, és annak 2002. augusztus 31-i hatállyal történő jogutód nélküli megszüntetésével olyan helyzetet teremtett, hogy az addigra tanköteles korúvá váló gyerekek távozását követően valószínűleg 63 gyermek számára kell a 2002-2003-as nevelési évben másik óvodai elhelyezésről gondoskodni. 
Az önkormányzat a várható óvodáskorú gyermeklétszám alapján az elhelyezésükre megfelelő számú férőhellyel rendelkezik. A rendelkezésemre álló iratok, és a kapott tájékoztatás alapján megállapítottam, hogy az önkormányzat a Gyermekek és Anyák Védőotthona működési és szakmai feltételeinek megteremtése érdekében hozott döntéseinek előkészítő eljárásában nem tartotta be maradéktalanul a Köot. 102. § (3) bekezdésében előírtakat, és ezzel közvetve a művelődéshez való alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot okozott.
	Tekintettel arra, hogy a vélemény nyilvánítás lehetőségét az intézmény jogutód nélküli megszüntetése előtt biztosította, a garanciális szabályoknak formálisan eleget tett, ezért a visszásság rendezésére ajánlást nem teszek. 
	Felhívom azonban az önkormányzat polgármesterének figyelmét, hogy a jövőben az önkormányzat a közoktatási intézmények átszervezésével, feladatának megváltoztatásával, költségvetésének meghatározásával és módosításával összefüggő döntései előtt minden esetben szerezze be az intézmény alkalmazotti közösségének, a szülői szervezetnek a véleményét.

Budapest, 2001. május 31.

Gönczöl Katalin