OBH 2326/2001., OBH 3277/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása

A Budapesti Gazdasági Főiskola Külkereskedelmi Főiskolai Karának Külgazdaság szakos hallgatói a nyelvvizsgáztatás megváltozott rendje miatt két esetben is panasszal fordultak az országgyűlési biztoshoz. Az ügyek lényege azonos, ezért azokat egy jelentésben bírálom el.

Az OBH 2326/2001. számon nyilvántartott ügyben a külgazdasági szak 3. és 4. évfolyam esti tagozatos hallgatói panaszukban azt sérelmezték, hogy a főiskola az utolsó szemeszterükben módosította a képesítési feltételhez kapcsolódó nyelvvizsga követelményt. Olyan nyelvvizsgaanyagot kérnek számon tőlük - miután az összevont intézményi vezetés a Külkereskedelmi Főiskola nyelvvizsga-rendszerét elutasította -, amelyet nem oktattak a Külkereskedelmi Főiskolán. 

A panaszosok kifogásolták, hogy e követelmények teljesítése számukra anyagilag és a képzési feltételek tekintetében is hátrányos, illetőleg eltér a felvételkor meghirdetett feltételektől. Nehezményezték azt is, hogy ha májusi vizsgaidőpontra jelentkeznek nyelvvizsgára, az eredményt nem ismerik meg az államvizsga előtt, s így ez évben nem tehetnek záróvizsgát. Álláspontjuk szerint ezáltal sérülnek hallgatói jogaik.

Kifogásolták azt is, hogy a főigazgató az egyik hallgatónak a tárgyban írt 2000. november 8-i levelére 2001. február 15-ig nem válaszolt. 

Az OBH 3277/2001. számú panaszban a harmadéves nappali tagozatos hallgató hasonlóképpen azt kifogásolta, hogy a főiskolára való felvétele után megváltozott nyelvvizsga szabályokról az intézmény csak későn tájékoztatta, a külső vizsgáztatás miatt a diplomát csak később tudja megszerezni, és a nyelvvizsgáért külön díjat kell fizetnie. Segítséget kér ahhoz, hogy a vizsgákat még a felvételükkor hatályos szabályok szerint tehessék le, vagy legalábbis az ne a záróvizsgára bocsátás feltétele, hanem a vizsga része legyen.

A panaszok a jogbiztonsághoz, a tulajdonhoz, a művelődéshez való jogot érintik, ezért az esetleges visszásság megállapítására még az előző országgyűlési biztos az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján vizsgálatot indított, amelynek a lefolytatására és véleményének közlésére felkérte az oktatási minisztert. Az eljárást én folytattam. A miniszter válaszai után kiegészítésül iratokat kértem a főiskolától, illetve szóbeli tájékoztatást, valamint szintén szóban az Oktatási Minisztérium munkatársától, majd pedig írásban a Budapesti Gazdasági Főiskola rektorától.

A megállapított tényállás

1)	A közgazdasági felsőoktatás alapképzési szakjainak képesítési követelményeit a 4/1996. (I.18.) Korm. rendelet (a továbbiakban: képesítési rendelet) határozza meg, melynek 3. számú melléklete rendelkezik külgazdasági szakon a záróvizsgára bocsátás nyelvvizsga követelményeiről. E feltételekben változást hozott az idegennyelv-tudást igazoló államilag elismert nyelvvizsgáztatás rendjéről és a nyelvvizsga-bizonyítványokról szóló 71/1998. (IV.8.) Korm. rendelet, amely hatályon kívül helyezte azt a 3/1980. (X.25.) MM rendeletet, amely szerint a Külkereskedelmi Főiskolán letett nyelvi szigorlat egyenértékű volt az állami nyelvvizsgával. E változás miatt a záróvizsgára bocsátáshoz már nem a sikeres belső szigorlat, hanem az akkreditált nyelvvizsgaközpontban (vagy vizsgahelyen) letett vizsgával megszerezhető állami nyelvvizsga szükséges.

A panaszosok szerint erről a változásról a főiskola csak későn tájékoztatta őket. E mellett sokáig azt hallották a főiskola vezetésétől, hogy csak 2002-ben (a diplomavédéskor) lesz szükségük a nyelvvizsgára, amikorra már a főiskola által kidolgozott követelmények szerinti nyelvvizsgáztatás a főiskolán beindul. Ez a lehetőség azonban nem vált valóra.

2)	Az új nyelvvizsga követelményre való áttérés rendjéről a Budapesti Gazdasági Főiskola rektora a következőképp tájékoztatott. "A 71/1998. (IV.8.) Kormányrendelet 13. § (15) bekezdése a fent említett ekvivalencia rendeletet hatályon kívül helyezte, de a 13. § (3) bekezdésében lehetővé tette, hogy az 1999. december 31. előtt megkezdett vizsgaeljárásokat két éven belül be lehessen fejezni. 1999. decemberében azok kezdhették meg nyelvi szigorlatukat, akik abban a tanévben nappali harmadik, illetve esti negyedik évfolyamos hallgatók voltak. A tanterv szerint nekik is csak a tanév végén kellett volna szigorlatozniuk, de a Főiskola vezetése igazodva a módosuló jogi feltételekhez, 1999. decemberében lehetővé tette a nyelvi szigorlat írásbeli részének teljesítését, - ezzel a szigorlat megkezdését - majd a szóbeli vizsgát 2000. májusában lehetett teljesíteni. Ez magyarázza meg, hogy a Kar oktatási főigazgató-helyettesének egyik tájékoztatójában miért szerepelt a 2000. június 1-i időpont, mint határidő." A panaszosok 1999 decemberében még csak másodévesek, illetve esti tagozaton harmadévesek voltak, ezért nem kezdhették meg az ún. belső intézményi nyelvvizsgát. 

A rektor közölte még, hogy bár "2001. tavaszán még volt a Karon nyelvi szigorlat, de ez már nem volt nyelvvizsga értékű, mivel megkezdésére csak 1999. decembert követően volt lehetőség. 2001. szeptemberétől a Külkereskedelmi Főiskolai Kar tantervéből a nyelvi szigorlatokat töröltük". 

3)	A külső vizsga a kijelölt vizsgaidőszakok és az eredményközlés elhúzódása miatt nagyon hosszú időt vesz igénybe (fél vagy akár egy évet is, mert egyszerre nem lehet két vizsgára bejelentkezni), ami késlelteti a diploma megszerzését. Ez a panaszok szerint annál inkább sérelmes, mert a Kormány által engedett kedvezmény (97/2000. (VI.22.) Korm. r.) csak 2001. július 31-ig tette lehetővé, hogy az előírt nyelvvizsga a záróvizsga után is megszerezhető legyen. A panaszosokra ez már nem alkalmazható.

A főiskola rektora közölte, hogy a tanrend szerinti nyelvi képzés "elősegíti a szakmai nyelvvizsga letételét, azonban e vizsga letétele nem kötődik szorosan a főiskolai nyelvi képzéshez. Ennek megfelelően a hallgatónak 3 és fél éve van arra, hogy a nyelvvizsgát letegye. Amennyiben a hallgató a tanterv szerinti szaknyelvi képzést követően, de a záróvizsga előtt kívánja nyelvvizsgáját teljesíteni, úgy nappali tagozaton módja van a hatodik félévben már nyelvvizsgára jelentkezni. Tantervünk szerint a nappali tagozatos hallgató hetedik féléve gyakorlati félév, amely alatt a nyelvvizsga letételére több lehetőség van. Természetesen több eredménytelen nyelvvizsga érintheti a záróvizsga megkezdésének időpontját is. Esti tagozatos hallgatók esetében saját felkészültségüknek megfelelően a hatodik-hetedik félévtől tervezhetik a vizsgára való bejelentkezést".

4)	A főiskolától beszerzett iratokból az állapítható meg, hogy a főiskola vezetése 1999 őszétől adott különböző módon tájékoztatást a változásról a hallgatóknak. A Budapesti Gazdasági Főiskola rektora a 3. és 4. évfolyamos esti tagozatos hallgatók  panaszára válaszolva ezt 2001. március 21-én így foglalta össze: "A folyamatos tájékoztatás 1999 őszén megkezdődött a csoportot oktató nyelvtanárok útján. 2000. július 5-én Kolláth Katalin sk. jelzésű főigazgató helyettesi körlevél egyértelmű tájékoztatást tartalmaz a kérdéses témában. Ezt követően 2000 novemberben a Tudomány Napja alkalmából tartott rendezvényen ismételten tájékozódhattak a résztvevők. A legújabb nyelvvizsgával kapcsolatos információk az intézetigazgató-helyettes és a főigazgató-helyettes vezetésével az oktatókon keresztül rendszeresen áramlottak az érdekeltek felé, emellett 2001. év elejétől az Interneten keresztül is tájékoztatást tett közzé a Kar."

A rektor megkeresésemre írt válasza is hasonló tájékoztatási módokat sorol fel, kiegészítve még a Hallgatói Önkormányzat ilyen szerepével is. 

Az egyik érintett hallgató 2000. novemberi levelére a válaszadással megbízott főigazgató-helyettes valóban csak 2001. március 2-án válaszolt, de ebben utalt arra, hogy a panasz alapján az intézkedést már korábban megtették.

Ebben a válaszban kitér a főigazgató a nyelvvizsga tartalmára is a következőképpen: "A nyelvi tanszékvezetők tárgyaltak a nyelvvizsgaközpont vezetőjével és megállapítást nyert, hogy a nyelvvizsga tartalma és színvonala nem haladja meg a karon oktatott nyelvi anyag tartalmát és színvonalát."

Az alkalmazott jogszabályok

•	3/1980. (X.25.) MM rendelet az idegen nyelvtudás igazolására rendszeresített állami nyelvvizsgáról
•	4/1996. (I.18.) Korm. rendelet a közgazdasági felsőoktatás alapképzési szakjainak képesítési követelményeiről
•	71/1998. (IV.8.) Korm. rendelet az idegennyelv-tudást igazoló államilag elismert nyelvvizsgáztatás rendjéről és a nyelvvizsga-bizonyítványokról
•	97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet a felsőoktatási intézményekben a képesítési követel-mények alapján folyó alapképzési szakokon a nyelvvizsgák letételéről

A vizsgálat megállapításai

1)	Az Obtv. 16. § (1) bek. alapján az országgyűlési biztos a főiskolának mint közszolgáltatást nyújtó szervnek az eljárását vizsgálja abból a szempontból, hogy okozott-e visszásságot a szolgáltatást igénybe vevők alkotmányos jogait illetően. A fő kérés az volt, hogy a meglévő hallgatói jogviszonyt egyoldalúan és hátrányosan módosította-e az intézmény? Az nyilvánvaló, hogy a változást a jogszabály, a 71/1998. (IV.8.) Korm. rendelet idézte elő. Ha ennek hatálybalépése nem felelt meg a jogbiztonság követelményének (ld. a jogalkotási törvény idevonatkozó rendelkezéseit), akkor az országgyűlési biztos az Alkotmánybírósághoz fordul. A kormányrendelet azonban nem állapított meg kötelezettséget a hatálybalépése előtti időre, és azt sem lehet mondani, hogy nem adott kellő felkészülési időt az új szabály alkalmazására. (Több átmeneti szabálya legalább másfél évet biztosított erre.) A konkrét esetet illetően elmondható, az igaz, hogy a főiskolára a felvételi jelentkezés március volt, és a rendeletet április 8-án hirdették ki, de egyrészt a tanév megkezdésekor az már hatályban volt, másrészt a vitatott módosulás semmiképp sem volt olyan mértékű, ami jelentős felkészülést igényelt volna, és aligha befolyásolta volna a jelentkező döntését. Ha ugyanis a felvételkor hatályos MM rendelet szerint az intézményi nyelvi szigorlat egyenértékű volt az állami nyelvvizsgával, akkor a nehézségi foka sem térhetett el attól lényegesen. Az ily módon megváltozott szabályok érvényesítésével tehát a főiskola nem okozott visszásságot a jogbiztonság alkotmányos követelményével összefüggésben, az sem mondható, hogy helytelenül alkalmazta volna az átmeneti szabályokat. (Az ettől független tény, hogy a felsőoktatási intézmények eltérően, esetenként nagyon rugalmasan értelmezték a "vizsga megkezdését", és ezért fordulhatott elő, hogy még ez év novemberében is tehettek egyes intézményekben az állami nyelvvizsgával egyenértékű belső nyelvvizsgát.)

2)	Az, hogy olyan szak esetén, amelynél két állami nyelvvizsga a képesítési feltétel, milyen szervezési, időbeli problémák jelentkeznek, nem hozható összefüggésbe alkotmányos joggal. Ezek megoldásában az intézmény járhat közben a Nyelvvizsgát Akkreditáló Testületnél.

3)	A tisztességes eljárás - ami a jogállamiságból (Alk. 2. § (1) bek.) fakadó követelmény - azt jelenti, hogy a tanulmányokat érintő lényeges változásról (ilyen pl. a belső helyett külső vizsga) az intézmény haladéktalanul tájékoztassa a hallgatókat. A több mint egy év várakozás nem volt helyes, ez visszásságot okozott az említett alkotmányos joggal összefüggésben. Ezt a tájékoztatási kötelezettséget nem befolyásolja, ha vannak még esetleg változó vagy nem teljesen tisztázott körülmények. A hallgató ezek ismeretétől sem fosztható meg, hiszen mindezek őt is érintik. A későbbi viták elkerülését is szolgálja, ha a tájékoztatás nemcsak szóbeli, és megtörténte igazolható is. (Ennek vannak egyszerű formái is: hirdetmény és természetesen az internet is.)

A rektor a megkeresésemre levelében jelezte, hogy a hallgatók tájékoztatásának átfogó szabályozását tervezik. Ennek a megvalósulása a jövőben megelőzheti a visszásságot az intézménynél. Figyelemmel azonban arra, hogy a hallgatók hiányos vagy késedelmes tájékoztatása az országgyűlési biztos által vizsgált több esetben  (így pl. a nyelvvizsga vagy fizetési kötelezettség), más intézményeknél is okozott sérelmet, felkérem az oktatási minisztert, kezdeményezze, hogy a felsőoktatási törvény a hallgatóknak a tájékoztatáshoz való jogát deklarálja, és az intézmények pedig annak módjait szabályozzák. 

Ilyen rendelkezések a közoktatási törvényben találhatók, de a felsőoktatási törvény csak a hallgató javaslattételi és panaszjogát rögzíti. És bár az intézmény mint szolgáltató tájékoztatási kötelezettsége megállapítható, olykor mégis vita támad erről; végül az intézmény a "jogszabály nem ismerete nem mentesít" elvre hivatkozik, ha a hallgató az informálás elmulasztását kifogásolja. 

4)	Visszásságot okozott az Alkotmány 64. §-ában rögzített panaszjoggal összefüggésben, hogy az intézmény vezetése az egyik hallgató külön írásbeli kérdésére csak jelentős késlekedéssel válaszolt. Kérem a főiskola rektorát, hogy a hasonló esetek megelőzésére intézkedjék.

5)	Az állami nyelvvizsga díjának hallgató részére való megtérítéséről már az OBH 4875/2000. számú jelentésben (2001. június 1-jén) kifejtette álláspontját az országgyűlési biztos. E szerint, ha az államilag finanszírozott képzésben résztvevő hallgató a képesítési követelményben előírt feltétel (vizsga) szabályszerű teljesítéséért külön díjat köteles fizetni, az - figyelemmel a felsőoktatási törvény rendelkezésére - visszásságot okoz a tulajdonhoz (Alk. 13. § (1) bek.) és a művelődéshez (Alk. 70/F. §) való alkotmányos joggal összefüggésben. Az oktatási kormányzat (az országgyűlési biztos vizsgálata alatt) a vizsgadíjakra pénzügyi fedezetet bocsátott az intézmények rendelkezésére, a panasz alapján feltárt visszásságot orvosolta. Miután azonban az intézkedés csak 2001. évre rendezte a visszásságot okozó helyzetet (rendelkezett a díj megtérítéséről), felkértem a minisztert az általános érvényű (jogszabályi) rendezésre. 

Kérem az oktatási minisztert, hogy a 3) pontban foglalt javaslatommal kapcsolatos állásfoglalásáról az Obtv. 25. §-a alapján 60 napon belül, a rektort pedig, hogy a 4) pontban foglaltakról az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni. 

Budapest, 2001. december 18.

Takács Albert