OBH 1990/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos üzemképtelen gépkocsiját 1996. júniusában ellopták, a nyomozást a rendőrség megszüntette, de a panaszos az erről szóló határozatot nem kapta meg. A panasz alapján  az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendelt el.

Érintett alkotmányos jog: 
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Jármű önkényes elvétele
327. § (1) Aki idegen gépi meghajtású járművet mástól azért vesz el, hogy jogtalanul használja, vagy az így elvett, illetve a rábízott ilyen járművet használja jogtalanul, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Megállapított tényállás:
	A panaszos üzemképtelen, szerelés alatt álló gépkocsiját a XVII. kerületi Jászivány utcából ismeretlen tettes, 1996. június 27-én ellopta. Az autó eltűnését június 28-án a panaszos sógora, - J. L. - bejelentette a BRFK. XVII. kerületi Rendőrkapitányságon, ahol még aznap kiadták a gépkocsi országos körözését. Június 30-án a BRFK Bűnüldözési Főosztály Gépjárműfelderítési Osztálya a Btk. 327. § (1) bekezdésébe ütköző, jármű önkényes elvétele vétsége miatt elrendelte a nyomozást.
	 A panaszos és sógora napokon keresztül keresték a gépkocsit, majd 1996. júliusában egy ismerősüktől megtudták, hogy az autót a javítását végző Sz. J. és két barátja vitte el, szétdarabolták és a hátsó részét egy garázsban helyezték el, azzal a szándékkal, hogy felhasználják vagy értékesítik. A panaszos megtudta, hogy a gépkocsi négy ajtaját Sz. J. a Péceli úti bontóban eladta, megtalálta a gépkocsi további darabjait, a jármű motorját és a vezetőfülke részeit, kiderítette, hogy a XVII. ker. Kishárosihíd utcai raktárak mögött szerelték szét a gépkocsit. Itt megtalálták a futóművet és egyéb alkatrészeket. A kérdőre vont Sz. J. tagadta a cselekményt, azt állította, hogy találta a kocsi hátulsó részét.
	A panaszos 1996. július 30-án a kerületi kapitányság rendőrjárőre kíséretében elment a garázsba, ahol valóban megtalálták az autó hátsó részét és alkatrészeit. A tulajdonost a rendőrök figyelmeztették, hogy ne engedje elszállítani a darabokat.
	A rendőrök  jelentést készítettek az eseményről, amely tartalmazta az ellopott gépkocsi alkatrészeinek három megállapított és általuk is megtekintett feltalálási helyét, illetve a garázs tulajdonosának nyilatkozatát arról, hogy a darabokat Sz. J. szállította hozzá, kb. három héttel korábban. Sz. J. adatait megállapították, de a lakásán nem találták meg. A megtalálási helyszíneken helyszíni szemlét nem tartottak és az alkatrészeket sem foglalták le, azzal az indokkal, hogy az ügy nyomozását a BRFK GFO végzi. Az eljárási cselekményeket a GFO sem hajtotta végre.
	A BRFK GFO 1996. július 31-én tanúként kihallgatta  Sz. J.-t, aki vallomásában azt nyilatkozta, hogy a már szétdarabolt autó hátsó részét akkor találta, amikor a barátnőjével kocsikázott, és másnap vitte el azt a helyszínről.
	A BRFK GFO az ügyben további intézkedést nem tett, a nyomozást 1996. augusztus 30-án a Be. 139. § (1) bekezdés b) pont alapján megszüntették, álláspontjuk szerint a nyomozás adatai alapján nem volt megállapítható az elkövető kiléte.
	1997. január 16-án a panaszos sógora írásban bejelentést tett a BRFK-n. Leírta a fenti eseményeket és megnevezte a bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható személyeket. A beadvány alapján a BRFK GFO elrendelte a nyomozás folytatását. Ennek során tanúként hallgatták ki annak a garázsnak a tulajdonosát, akinél a panaszos az autója darabjait megtalálta. A tanú megerősítette, hogy a darabokat Sz. J. és két barátja szállította a garázsába, és unokaöccsétől néhány nap múlva tudomására jutott az a tény is, hogy az elemek lopottak.
	A BRFK GFO ezt követően sem tett az ügyben további intézkedést, a nyomozást 1997. március 5-én a Be. 139. § (1) bekezdés b) pont alapján ismét megszüntették.
	A panaszos a második megszüntető határozatot nem kapta kézhez, annak ellenére, hogy - állítása szerint - több esetben érdeklődött utána telefonon és személyesen is. A határozatra azért volt szüksége, hogy a gépjármű-súlyadó fizetési kötelezettségének törlése érdekében intézkedni tudjon. Budapest Főváros XVII. ker. Önkormányzat jegyzője 1999. január 12-én levélben kért tájékoztatást az ügy lezárásáról a BRFK GFO-tól, amelyre március 17-én a rendőrség - a határozatok megküldésével - válaszolt.
	Az országgyűlési biztos általános helyettesének megkeresését követően a nyomozó hatóság a panaszos időközben megváltozott lakcímére is megküldte a megszüntető határozatot.

A vizsgálat megállapításai:
	Az országgyűlési biztosok eljárása a hatóságok által az állampolgároknak és más személyeknek alkotmányos jogaikkal összefüggésben okozott visszásság megállapítását vagy kizárását, illetve a visszásság orvoslását célozza. A hatóságok által elkövetett törvénysértés általában önmagában is alkotmányos visszásságot okoz - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben -, ám erre alkalmas lehet minden olyan intézkedés vagy mulasztás is, amely nem valósít meg ugyan törvénysértést, de valamely alkotmányos jog érvényesülését közvetlenül veszélyezteti.
	A Be. 131. § (1) bekezdése szerint a nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést. A BRFK GFO-tól beszerzett iratok alapján a nyomozást folytató rendőri szerv nem tett meg mindent annak érdekében, hogy a feljelentett bűncselekmény elkövetőjét felderítse. Amikor a  panaszos megtalálta autójának a maradványait, erről, valamint az elkövetőként számításba vehető személyekről tájékoztatta a rendőrséget. A BRFK GFO a sértett által felkutatott tárgyi bizonyítékokat nem foglalta le, a bűnjeleket nem a hatályos 117/1984. (IK.12.) IM-BM-PM-Legfü. utasításnak megfelelően kezelte, szakértőt nem vont be az eljárásba, az érintettek közül mindössze a gyanúsítható személyt hallgatta ki tanúként, a rendelkezésre álló egyéb törvényes bizonyítási lehetőségeket (további megnevezett, illetve felkutatható tanúk kihallgatása, szembesítés, házkutatás, stb.) nem használta ki, a nyomozást érdemi intézkedés nélkül megszüntette.
	A nyomozó hatóság a panaszos sógorának 1997. január 16-án kelt írásbeli beadványára rendelkezett ugyan a nyomozás folytatására, de ezúttal is csak a garázs tulajdonosát hallgatták ki, aki hiába erősítette meg és egészítette ki a sértett által elmondottakat, további eljárási cselekményre nem került sor. A nyolc oldalas beadvány a rendelkezésünkre bocsátott nyomozati iratok között nem volt megtalálható, annak ellenére, hogy a panaszos példányán az ügy előadója igazolta az átvételt. Az iktatás, szignálás és az aktában való elhelyezés elmulasztásával a nyomozó hatóság megsértette a 16/1995. (XI.27.) ORFK utasításban szabályozott iratkezelési (bűnügyi ügykezelési) előírásokat.
	A nyomozati iratok között egy 1997. február 12-én kelt rövid jelentés található, amelyben az ügy előadója leírta, hogy a sértettet értesítette arról, hogy a szétbontott gépkocsi darabjait elszállíthatja. A jelentés azzal zárul, hogy a sértett "a közlést tudomásul vette és a gépkocsit valamint alkatrészeit átvette". 1997. március 5-én a nyomozást ismételten megszüntették. A gépjármű körözés visszavonására - amely egyébként téves motorszámmal lett elrendelve - csaknem egy évvel később, 1998. január 29-én intézkedtek.
	A panaszos az országgyűlési biztoshoz intézett panaszában azt állította, hogy a második megszüntető határozatot a nyomozó hatóság nem kézbesítette a részére. A BRFK által megküldött határozaton szerepel a panaszos neve és lakcíme (amely időközben megváltozott) a kézbesítendők között, de az iratokban az átvételt tanúsító tértivevény nem található meg. A panaszosnak azonban fontos érdeke fűződött az eljárást lezáró határozathoz, tekintve, hogy ennek alapján mentesülhetett adózási kötelezettsége alól. Mindezek alapján - figyelemmel arra is, ahogyan a nyomozó hatóság az ügy egészét kezelte - nem fér kétség ahhoz, hogy a nyomozást megszüntető határozat kézbesítését a hatóság elmulasztotta.
	A hatósági határozatok kézbesítéséhez fontos jogkövetkezmények fűződnek. A határozat akkor fejti ki jogi hatását, ha azt az érintettekkel közölték. Az eljárásban érintett személy a határozatban foglalt jogairól, kötelezettségeiről jogilag érvényesen a közlésből szerez tudomást és ezzel nyílik meg a jogorvoslati lehetősége is. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdés értelmében a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát, vagy jogos érdekét sérti.
  	Az államhatalom jogállami működése megköveteli azt, hogy az állam nevében eljáró személyek, így az állampolgárok ügyeiben vagy velük szemben eljáró hatóságok a jogszabályi előírásokat maradéktalanul betartsák. A hatóságok működésével szemben támasztható jogállami követelményeket sérti az a rendőrségi gyakorlat, hogy az autólopások ügyében a bűncselekményt - anélkül, hogy a feljelentett tényállásban bármilyen körülmény erre utalna - gyakran a Btk. 327. § szerinti jármű önkényes elvételeként minősítik. A félrevezető minősítést azokban az esetekben sem módosítják, amikor a nyomozás megszüntetésére anélkül kerül sor, hogy az ellopott jármű megkerülne. A vizsgált ügyben a kerületi rendőrkapitányságon a feljelentés felvétele lopás miatt történt, de a BRFK GFO kiadmányozási joggal rendelkező vezetője jármű önkényes elvétele ügyében rendelte el a nyomozást, amelyet mindkét esetben ezzel a minősítéssel szüntettek meg. (Az üzemképtelen jármű fizikailag is alkalmatlan volt a használatra, ez már a feljelentésből is kiderült.) A vizsgálat nem talált magyarázatot arra sem, hogy a nyomozó hatóság - amennyiben Sz. J. terhére a lopást nem látta bizonyíthatónak - miért nem kezdeményezett eljárást jogtalan elsajátítás miatt.
	A felületes és formális nyomozás, a büntetőeljárási és anyagi jogi szabályok figyelmen kívül hagyása sértette a panaszosnak az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamisághoz és a jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jogait. A nyomozást megszüntető határozat kézbesítésének elmaradása az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való jog sérelmének közvetlen veszélye miatt, illetve a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elvével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.
	Az időmúlás miatt a panaszost ért sérelmek már nem orvosolhatók. A BRFK Nyomozó Főosztály Szervezett és Gépjármű Bűnözés Elleni Osztály vezetőjének jelentése szerint az egység időközben többszöri átszervezésen ment keresztül, ezért a mulasztások miatti felelősség megállapítására sincs mód, de az osztály vezetője felhívta az érintett állomány figyelmét a törvényességi követelmények szigorú betartására.
 
Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a budapesti rendőrfőkapitányt, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket a megállapított alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok kiküszöbölésére, a büntetőeljárási és anyagi jogi szabályok betartásának fokozott parancsnoki ellenőrzésére.
	Kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéseiről az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján adjon tájékoztatást.

Budapest, 2002. május 30.

Takács Albert