OBH 1906/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kovács Zsolt

Tárgy: Az építésügyi hatóság mulasztása

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult kérelemmel az Országgyűlési Biztos Hivatalához, mert Nagykovácsi Község jegyzője, mint az első fokú építésügyi hatóság a - telekszomszédja által engedély nélkül épített gépkocsitároló ügyében hozott - bontási kötelezettséget előíró határozatának 1996-óta nem szerzett érvényt.
	A tulajdonhoz való alkotmányos jog, valamint a jogbiztonság sérelmének veszélye miatt vizsgálatot indítottam, és a következőket állapítottam meg:

A tényállás
	A panaszos 1995. novemberében jelentette be a nagykovácsi önkormányzatnak, hogy a telekszomszédja által épített melléképület a saját tulajdonában lévő épület kilátását, és a pihenését zavarja. Az építésügyi hatóság a 467-3/1995. számú határozatában kötelezte az építtetőt a munkák leállítására, és az eredeti állapot helyreállítására. A panaszos 1996. májusi sürgetésére 1996. augusztusában a hatóság 988-3/1996. számú határozatával a szomszédos ingatlan tulajdonosát az "ingatlanán építési engedély nélkül épített hétvégi háza melletti építmény bontását" rendelte el 60 napos határidővel. A kötelezett fellebbezése alapján a hatóság e határozatát visszavonta de az októberben hozott új határozatban újra kötelezte a bontásra, mert az első határozat tévesen engedély nélkül épített hétvégi házat jelölt meg, míg a hétvégi ház engedéllyel épült, csupán a melléképület építéséhez nem rendelkezett engedéllyel. A kötelezett a bontást nem végezte el, hanem az ingatlant elidegenítette. A hatóság 1997. július 7-én az új tulajdonost kötelezte az épület bontására, de e határozatát 1997. decemberében visszavonta, és a kötelezést továbbra is az építtető, eredeti tulajdonossal szemben tartotta fenn, és 50 ezer Ft. végrehajtási bírságot is erőírt. A bontás nem teljesítése miatt 1998. júliusában már 100 ezer Ft. összegű végrehajtási bírságot szabott ki a hatóság.
	A végrehajtási bírságot kiszabó határozatokat a kötelezett a hatóság által ismert címen nem vette át. Az építésügyi hatóság a behajtás érdekében jogtanácsost bízott meg. A panaszos többszöri kérelmére a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal felszólította a jegyzőt a végrehajtás hatékonyabb módjának alkalmazására. Az önkormányzat a közigazgatási hivatal adatszolgáltatási felhívására 1998. áprilisában pályázatot nyújtott be a közigazgatási hivatalhoz a hatóság által a kötelezettek terhére jogerősen elrendelt bontási határozatok végrehajtási munkálatok költségeinek megelőlegezésére. A jegyző kérte, hogy a közigazgatási hivatal a pályázatot a minisztérium felé továbbítsa. A közigazgatási hivatal a 2000. februári levelében tájékoztatta a jegyzőt arról, hogy az ilyen irányú pályázatokat közvetlenül a Földművelési és Vidékfejlesztési Minisztériumhoz kell (kellett volna) benyújtani.
	A közigazgatási hivatal 2001. februári ismételt felhívására a jegyző megkereste az új tulajdonosokat, akik a megbeszélést követően vállalták, hogy a bontást saját költségükön elvégzik, és annak 2001. áprilisában eleget is tettek.
	A panaszos a probléma rendeződése ellenére kérte az eljáró hatóság mulasztásának kivizsgálását.

Az érintett jogszabályok: 
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény
79. § (1) Ha a határozat pénz megfizetését rendeli el és a kötelezett magánszemély ezt nem teljesíti, az első fokon eljárt közigazgatási szerv felhívja a kötelezett munkáltatóját (a járandóságot folyósító szervet), hogy a határozatban megjelölt összeget a kötelezett munkabéréből, juttatásából, követeléséből - szövetkezeti tag esetében a munkaviszony jellegű jogviszony alapján járó munkadíjából - (a továbbiakban: munkabéréből) vonja le és utalja át, illetőleg fizesse ki a jogosultnak.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti közvetlen letiltásra nincs lehetőség, vagy az nem vezetett, illetőleg aránytalanul hosszú idő múlva vezetne eredményre, a munkabér mellett a kötelezett egyéb vagyontárgyait is végrehajtás alá kell vonni. Ilyenkor a végrehajtást az adóhatóság foganatosítja az adóigazgatási eljárás általános szabályai szerint.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, (...)
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet;
(3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
83. § (1) A közigazgatási szerv a 82. §-ban felsoroltak közül azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését.

A vizsgálat megállapításai
	A panasz részben megalapozott. Az építésügyi hatóság a panaszos által indított építésügyi eljárásban több mint öt évig nem tudta a határozatát végrehajtani.
	A vizsgálat annak feltárására irányult, hogy a végrehajtás késedelmében közrejátszott-e a hatóság mulasztása, illetve indokolatlan késedelme.
	A beszerzett iratok alapján megállapítottam, hogy az építésügyi hatóság az eljárása során többször lépte túl indokolatlanul az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvényben meghatározott eljárási határidőket, és részben ez vezetett arra, hogy az építtető közben az ingatlant elidegenítette. Ezt követően a végrehajtási eljárás elhúzódásában azonban már a jegyzőtől független körülmények is közrehatottak.
	Az építésügyi hatósági eljárások elhúzódásával kapcsolatos panaszok vizsgálata alapján az országgyűlési biztosok már több visszásságot állapítottak meg, és azok orvoslása érdekében több jogszabály-módosítási ajánlást is tettek.
	A végrehajtási ügyekben rendszeresen visszatérő problémát a hatóság által a kötelezett költségén elrendelt, de a hatóság által elvégeztetett munkálatok költségének megelőlegezésével kapcsolatosan keletkező anyagi lehetőségek hiánya okozta. További nehézséget az jelentett, hogy nem minden illetékes önkormányzat rendelkezett erre a célra igénybe vehető szakapparátussal, más szervezet, cég pedig presztízs okokból vagy nem is vállalt karhatalmi bontásban való részvételt, vagy azt csak a jelentkezők versenyeztetését követően lehet igénybe venni. A földművelési és vidékfejlesztési miniszter a neki tett ajánlásra azt a választ adta, hogy az általuk is ismert problémát egy önkormányzatoktól független építésügyi hatósági szervezet létrehozása oldhatná meg, de annak kialakítására még nincs lehetőség.
	Az eljárások elhúzódását az államigazgatási eljárási szabályok módosításával is lehetne csökkenteni, de tudomásunk szerint e törvény átfogó felülvizsgálata is megkezdődött.
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy az építésügyi hatóság nem tett meg mindent az eljárás elhúzódásának megelőzésére, és ezzel az állampolgárok tulajdonhoz való jogával kapcsolatos visszásságot okozott.
	A megállapított visszásság ellenére az egyedi ügyben ajánlást nem tettem, mert azt az önkormányzat jegyzője végül rendezte, csupán felhívom a figyelmét, hogy a jövőben az eljárási szabályokat fokozottan tartsa, és tartassa be.
	A visszásságot részben lehetővé tevő jogszabályok módosítására a korábbi országgyűlési biztosi ajánlásokra, és a kapott válaszokra tekintettel újabb ajánlást nem teszek.

Budapest, 2002. április 5.

Takács Albert