OBH 1635/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy Szajol Község Önkormányzata a rendkívüli esőzések miatt életveszélyessé vált ingatlanának a helyreállításához nem nyújtott megfelelő támogatást.
A vizsgálat a jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog  megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
	A panaszos előadta, hogy az 1999-es árvíz okozta kárt bejelentette az önkormányzatnak. A felmérést követően 450 ezer forint támogatást állapítottak meg, melyből 127 ezer forintot kapott meg. A felmérést követően az épület tovább károsodott, életveszélyessé vált, és ezért a családnak az ingatlanukon lévő istálló melléképületbe kellett kiköltözni. Próbálkoztak a Máltai Szeretetszolgálattól is segítséget kérni, de ez nem  vezetett eredményre. Az életveszélyessé vált lakóépület helyreállítására  nem maradt pénzügyi fedezet, mivel az önkormányzattól kapott 127 ezer forintot a melléképületben a villanyvezeték kiépítésére fordították.  A  panaszos férje súlyos beteg, ezért dolgozni sem tud az ingatlan rendbetételén.
Az önkormányzat megkeresésre  arról tájékoztatott, hogy a panaszos ingatlanát az 1999-es júliusi esőzések miatt jelentős kár érte. Az önkormányzat megállapította, hogy a panaszos a károsodott ingatlannak résztulajdonosa. A helyreállításra az önkormányzat 150 ezer forintot állapított meg, melynek egy részét a panaszos megkapta. 1999 októberében helyszíni szemle során azt tapasztalták, hogy a lakhatás feltételeinek megoldása érdekében a panaszos nem intézkedett, ezért a műszaki ügyintéző azt javasolta, hogy az önkormányzati támogatás fennmaradó részét ne fizessék ki. Az önkormányzat határozattal kötelezte a panaszost az állagmegóvási-felújítási munkálatok elvégzésére, és előírta a műszaki megoldást. Ezt a határozatot a panaszos megfellebbezte. A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Közigazgatási Hivatal az önkormányzat sérelmezett határozatát megsemmisítette azzal, hogy az új eljárásban meg kell vizsgálni, hogy az épület életveszélyessé vált-e, és ebben az esetben a bontását kell elrendelni, vagy gazdaságosan felújítható-e az avult szerkezetek újjáépítésével.  A határozat meghozatalával egyidejűleg a közigazgatási hivatal arról értesítette az önkormányzat jegyzőjét, hogy: ... a  panaszosok és tulajdonostársainak állagmegóvási és helyreállítási munkáiként elrendelt gipszlécek beépítése a falakban keletkezett repedésekben szilárdságtani szempontból nem megfelelő, mert az átázott vályogfal teherbírását nem növeli meg, a beépített gipszléc nedvszívó, átázásával szilárdságát elveszti. Az építési szabályok szerint 30 cm vastagságú vályogfalazat nem alkalmazható erősítés nélkül, ezért az új eljárásban az erősítés módját is indokolt meghatározni, ha a - jegyző - tényállás tisztázása során az újjáépítés elrendelése mellett dönt. 
A közigazgatási hivatal  határozatát követően az önkormányzat újabb döntést hozott és  a több személy tulajdonában álló károsodott ingatlant életveszélyessé nyilvánította, a bontását elrendelte. A határozat indokolása tartalmazza, hogy a bontást a felhőszakadást követően kialakult belvízveszély okozta, amely a panaszos által lakott ingatlant jelentősen megrongálta. A határozat indokolása azt tartalmazza, hogy a panaszos és neje elhelyezéséről és a kiköltözésről nem kellett rendelkezni, mert az épületet 2000. február 9-én kiürítették. 
	Ezt követően  az önkormányzat közölte a panaszossal, hogy miután az ingatlan helyreállítására átvett 112.500 Ft-tal nem számolt el, azt fizesse vissza az önkormányzatnak.
E tényállás ismeretében tisztázni kellett, hogy a panaszos és neje változatlanul az ún. istálló melléképületben élnek vagy saját, illetve állami, esetleg önkormányzati segítséggel lakhatásuk megoldódott. A panaszos e kérdésre vonatkozó válaszában közölte, hogy a mai napig a rossz műszaki állapotban lévő melléképületben élnek.
A Belügyminisztérium egy Útmutatót adott ki az 1999. júniusi és júliusi rendkívüli esőzés miatti védekezési költségekről és a helyreállítás, újjáépítés céljára biztosított központi támogatás felhasználásához. Ez tartalmazza, hogy a magánlakások helyreállítása és újjáépítése során kiemelt prioritást kell kapnia a megsemmisült, lakhatatlan vagy súlyosan károsodott lakóépületeknek. Az önkormányzati (központi és helyi forrású) támogatások elvi kérdései c. pont pedig kimondja, hogy a települési önkormányzatok a központi támogatást a lakhatás elemi feltételeinek helyreállítására használhatják, lakossági támogatásra helyi rendeletük alapján (ha ilyen van az alapján szükség szerint módosítva; ha nincs azt sürgősen megalkotva). Az önkormányzatok a folyósított előlegből elsősorban azok elemi lakhatási feltételeinek helyreállítását segítsék, akik
lakása lakhatatlanná, életveszélyessé vált vagy súlyosan károsodott és
a támogatásra a helyi rendelet szerint szociálisan rászorultak, illetve
biztosításuk nincs és kedvezményes hitelfelvételre sem képesek.

Az ügy jogszabályi háttere
1091/1999. (VIII. 13.) Korm. határozat az 1999. júniusi és júliusi rendkívüli esőzés és vihar miatti védekezési költségekről és kárenyhítésről, továbbá a szükséges jogszabályok módosításáról

9/1998. (I. 23.) Korm. rendelet a helyi önkormányzatok címzett és céltámogatásának, a céljellegű decentralizált támogatásának igénybejelentési, döntéselőkészítési és elszámolási rendjéről, valamint a Magyar Államkincstár finanszírozási, elszámolási és ellenőrzési feladatairól, továbbá a TÁKISZ feladatairól
34. § A helyi önkormányzat támogatást igényelhet - a 43. §-ban foglaltak kivételével - a területfejlesztési tanácstól az önkormányzati tulajdont sújtó, előre nem látható természeti vagy más károkból adódó (vis maior) esetek többletkiadásainak részbeni vagy teljes támogatására, a biztosításból vagy egyéb módon megtérülő károk figyelembevételével.
36. § (1) Különösen súlyos természeti vagy más, a település nagyobb részét érintő károk (pl. földrengés, árvíz, lakott területen belüli nagy kiterjedésű belvíz, tornádó, tűzvész, robbanás) mérséklésére a támogatás azonnali segítségnyújtásként előleg formájában is folyósítható a területfejlesztési tanács utólagos engedélyezésével, a tanács elnökének előzetes döntésével, elszámolási kötelezettséggel.
(2) Kivételes esetben a támogatás a lakosság egyszeri, rendkívüli szociális támogatására is kiterjedhet. A lakossági támogatás a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben előírt eljárási szabályokkal egyezően az önkormányzati kötelezettségből eredő kiadások (átmeneti segély nyújtása a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került személyek részére az életveszély és a lakhatás elemi feltételeinek megteremtéséhez) részbeni vagy teljes megtérítését jelenti. A támogatás előleg formájában is folyósítható az (1) bekezdésben részletezett eljárás szerint.

Szajol Község Önkormányzatának 10/1999. (IX. 1.) számú rendelete az önkormányzat közigazgatási területén a személyi tulajdonú lakásokban az 1999. júniusi és ,júliusi rendkívüli esőzés és vihar által megrongálódott lakásokban keletkezett károk helyreállításának önkormányzati támogatásáról.
1. § (1) Annak a rászoruló lakosnak, akinek a község közigazgatási területén belül személyi tulajdonú ingatlana 1999. június 13 és 14-én bekövetkezett rendkívüli esőzés és vihar miatt megsemmisült, életveszélyessé, lakhatatlanná vált, illtve súlyosan károsodott, és a kárt szenvedett ingatlanon túl lakástulajdona, állandó használati vagy bérleti jogviszonya nincs:
- új lakás építéshez
- lakás vásárláshoz
- a lakhatás elemi feltételeinek a helyreállításához részben vagy egészben önkormányzati támogatás nyújtható.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat megállapította, hogy a panaszos a résztulajdonát képező, de kizárólag a panaszos és neje által lakott, az esőzések okozta károk miatt életveszélyessé vált lakóingatlan helyreállítása érdekében egy kisebb összegű támogatáson kívül kárenyhítésben nem részesült. A vizsgálat azt is megállapította, hogy a panaszos és az önkormányzat által jelzett összegek nem egyeztek. A panaszos előadása szerint a  helyreállítás költségét 450 ezer forintban állapították meg. A kárfelmérési adatlapon a becsült kár  400 ezer  forint,  ugyanitt helyreállítási költségként pedig 430 ezer forint szerepel. A helyreállításra vonatkozó megállapodás azt tartalmazza, hogy az önkormányzattól a panaszos 200 ezer forint összeget igényelt, melyből 150 ezer forint a vissza nem térítendő támogatás.  A panaszos azt közölte, hogy eddig 127 ezer forint támogatást kapott, az önkormányzat felszólító levelében - miután megállapították, hogy az épület életveszélyes és bontani kell - viszont az szerepel, hogy a kifizetett 112.500 Ft-ot a panaszos fizesse vissza.
A vizsgálat megállapította, hogy a Belügyminisztérium hivatkozott útmutatójában szereplő szempontoknak megfelelő támogatás a panaszoshoz nem jutott el. A lakhatás elemi feltételei nem tisztázódtak, illetve a helyreállítás érdekében folyósított 112.500 Ft visszafizetésére is kötelezték. Az eljárásban az sem tisztázódott, hogy a panaszos a lakhatást milyen körülmények között oldotta meg, illetve az sem, hogy  az istállóként feltüntetett melléképület lakhatásra alkalmas-e.
A Közigazgatási Hivatal megsemmisítő határozatát követő új eljárásban az önkormányzat kimondta, hogy a bontás az esőzések okozta károsodás következménye volt. Az esőzések okozta kár elismerését tartalmazó határozat meghozatalát követően sem intézkedett az önkormányzat arról, hogy a megsemmisült lakás miatt milyen megoldási lehetőség kínálkozik a család elhelyezésére, a lakhatási feltételek biztosítására, amint azt a központi költségvetés felhasználásáról szóló útmutató is tartalmazza. A panaszos közlése szerint többször próbált segítséget kérni az önkormányzattól, de támogatást nem kapott. Kétségtelen tény, hogy az önkormányzat megállapodásban rögzítette a támogatás mértékét, ez azonban az épület életveszélyessé nyilvánítását követően okafogyottá vált, mert már nem a megrongálódott ingatlan helyreállításáról kellett gondoskodni, hanem a lakhatás elemi feltételeinek a biztosításáról. A támogatásra vonatkozó döntés módosítása nem történt meg, az önkormányzat a panaszos többszöri szóbeli kérelméről jegyzőkönyvet nem készített, az ügyben határozatot nem hozott.
A panasz  előterjesztésekor a költségvetés a vis maior támogatásokra jelentős összegeket biztosított az önkormányzatoknak, kormányrendeletben meghatározva a támogatások folyósítását, de alapvetően az önkormányzatok döntésére bízva az összegek elosztását.
A vizsgálat megállapította, hogy az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az ügyben az önkormányzat nem tartotta be. A szabályszerű határozat meghozataláról nem gondoskodott, a jogorvoslati lehetőségről való tájékoztatást  elmulasztotta. A határozat és annak indokolása azt a célt szolgálja, hogy azokat a releváns tényeket tartalmazza, melyekre a jogalkalmazó szerv a döntését alapozta. A vizsgált esetben a rendelkezésre álló tényállásból az sem derült ki, hogy a panaszos lakhatási körülményei az életveszélyessé vált ingatlan következtében megoldódtak-e és milyen feltételekkel, tekintettel arra, hogy a panaszos és családja közlése szerint a mai napig a  melléképületben laknak.
	Az ügyben fontos körülmény az is, hogy a panaszos milyen arányban használta fel az önkormányzat által folyósított támogatást a melléképület világításának a megoldására, és ez milyen összefüggésben van a visszatérítési kötelezettséggel.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. 
A mérlegelési jogkörben hozott döntésekből ki kell tűnnie azoknak a preferenciáknak, melyeket a döntés meghozatala során az eljáró hatóság alkalmazott, és annak, hogy a kérelmező mely elvárásoknak nem tett eleget és melyek azok az elvárások, melyeknek eleget téve a későbbiekben eséllyel nyújthatja be kérelmét. A mérlegelési jogkörre hivatkozva, a pontos tényállás felderítése nélkül és a határozat indokolásának hiányában nem lehet a kérelmet elutasítani, mert ez megalapozatlansághoz, sőt önkényes döntésekhez vezethet.
Szajol Község Önkormányzatát érintő, az esőzések következtében fellépő belvízkár enyhítésére vonatkozó vizsgálatom az OBH 2852/1999. számú jelentésben tett megállapításokkal is összefüggésben van, ahol a vizsgálat rámutatott arra, hogy 1990-től az önkormányzati törvény az önkormányzatok feladataként határozza meg a vízrendezést és csapadékvíz elvezetést, a csatornázást. A vízgazdálkodási törvény ugyancsak az önkormányzatok feladatai között említi a csapadékvíz elvezetést, a helyi vízrendezést és vízkárelhárítást. Erre vonatkozóan további szabályozást ad a korábban hatályos Országos Építésügyi Szabályzat és a jelenleg hatályos, építési követelményekről szóló kormányrendelet.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az önkormányzat eljárása a vis maior támogatással kapcsolatban az Alkotmányban deklarált jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.

Kezdeményezés
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében foglaltakra vonatkozóan felkérem Szajol Község Önkormányzat képviseletében eljáró polgármestert, hogy a panaszos vis maior támogatással összefüggő kérelme ügyében - a megváltozott körülményekre tekintettel - hozzon alakszerű határozatot, szem előtt tartva a vis maior támogatásokkal kapcsolatos kormányrendelet, a szociális törvény, az ezzel kapcsolatos helyi rendelet és az államigazgatási eljárás szabályairól szóló törvény rendelkezéseit.
	Kérem Szajol Község Önkormányzatának polgármesterét, hogy a kezdeményezéssel kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéséről 30 napon belül értesíteni szíveskedjek. 

Budapest, 2002. május 16.

Takács Albert