OBH 1634/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	A Berettyóújfaluban lakó panaszos azt sérelmezte, hogy a város önkormányzata nem takaríttatja ki a telke melletti belvízelvezető árkot, a Szillér csatornát, a város más részeiről is ide vezeti a vizet, továbbá nem gondoskodik a megfelelő belvízrendezésről. Mindez veszélyezteti a lakóházát és a hozzá tartozó gyümölcsöskertet is. Emellett úgy véli, hogy a lakóházában a belvíz okozta épületkár megállapítása során a jegyző jogsértően járt el, ezért nem állapított meg számára kárenyhítési támogatást. Ez utóbbi ügyben vizsgálatot nem indítottam, mert a panaszos a kifogásolt határozat ellen nem élt fellebbezéssel, ez pedig az eljárásom feltétele lett volna. Erről a panaszost levélben már korábban tájékoztattam.
	Mivel az önkormányzatnak a belvízrendezéssel kapcsolatban sérelmezett mulasztása érinti a panaszos alkotmányos jogait (tulajdonhoz, egészséges környezethez), az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján ez ügyben eljárást indítottam. A tényállást a panaszos által becsatolt iratok, az önkormányzat jegyzőjének tájékoztatása, valamint a Tiszántúli Vízügyi Igazgatóságnak a kérésemre lefolytatott vizsgálata alapján állapítottam meg.

A megállapított tényállás
	Berettyóújfalu Város Önkormányzatának jegyzője a panaszos ingatlanát érintő belvízelvezetésről a következő tájékoztatást adta 2001. június 21-én érkezett levelében: "Az utóbbi 4-5 évben jelentősen megnövekedett a lehullott csapadék mennyisége a korábbiakhoz képest. Ezt kedvezőtlenül befolyásolta annak éves eloszlása, melyek következtében városunkban belvizes problémák keletkeztek. Különösen ilyen időszaknak volt tekinthető 1999. és 2000. évek tavaszi időszaka, amikor több tucatnyi lakóingatlan került közvetlen fenyegetettségbe.
Panaszos családi háza egy olyan telken készült el, mely egy belvízelvezető csatorna közvetlen szomszédságában fekszik. A területe a lakás irányából a csatorna felé lejt. Kétségtelen, hogy belvizes időszakban e csatornában a víz szintje megemelkedett, ami azzal járt, hogy a bejelentő tulajdonában lévő telek meder felöli oldalán a füves területen néhány centiméteres vízállás alakult ki. Ez csak a terület lakással ellentétes oldalán volt tapasztalható. A szóban forgó csatorna vízfolyás szerinti alsó szakasza összenyúló telekrészek között húzódik, ennek minden hátrányával együtt. A meder nemcsak a természetes feliszapolódásnak, hanem a mellette folytatott mezőgazdasági tevékenységnek köszönhetően is részben feltöltődött. Vízszállító képessége ezáltal csökkent. Általunk nem ismert személyek a gyalogos és kerékpáros kerülőút biztosítására a csatorna medrét áttöltötték. (E gyalogutat használók aztán később aláírták azt az ívet, mely a közvilágítás szükségességét volt hivatott bizonyítani.) Amikor hivatalunk kezdeményezte a szabadabb vízáramlás biztosítása érdekében ennek megszüntetését, lakossági ellenállásba ütköztünk.
Belvizes időszakban a bejelentő és a környékbeliek tulajdonát védendő, a csatornába jutó vízhozam csökkentése érdekében a felső folyási részen a belterület határánál homokzsákos áttöltést létesítettünk, vállalva azt a veszélyt, hogy a külterületi zártkerteken az ott lévő épületeket elöntve vízállás alakul ki. Ugyanakkor a csatorna alsóbb szakaszán rakodógéppel, magasnyomású tisztító géppel és kézi erővel növeltük annak vízszállító képességét. Ezek következtében bejelentő lakása nem került közvetlen veszélyhelyzetbe. Hasonló helyzetek adódtak szomszédos utcákban is, amelyeken belvízvédekezést hajtottunk végre, mely tartalmazott új árokkészítést, illetve rekonstrukciót is.
Ezekhez kapcsolódóan egy minimális szelvényű ... - kb. 50-60 cm mélységű - elvezető árok be lett kötve a szóban forgó csatornába, de az ezen érkező minimális vízmennyiség nem befolyásolta jelentősen a körülményeket.
Önkormányzatunk állami támogatás felhasználásával rendezni kívánja a város belvíz-elvezetési viszonyait, így a bejelentő által is lakott ún. keleti városrészen már megkezdődtek a kivitelezési munkák, melyeknek egyik legfontosabb részét képezi a fentebb tárgyalt csatorna rekonstrukciója."
	A Tiszántúli Vízügyi Igazgatóság - az általa tartott helyszíni szemlét követően - 2001. augusztus 6-án érkezett levelében közölte: A panaszos azon igénye, hogy a Szillér II. csatorna felújítása megtörténjen, jogos. Az önkormányzat ezirányú szándéka már szintén régen megfogalmazódott, és az eredményes címzett támogatás pályázat lehetővé tette, hogy a munkálatok megkezdődjenek. A Vízügyi Igazgatóság képviselője a helyszíni szemlén meg is győződött arról, hogy a panaszos telke melletti csatorna műtárgy elemeit a kivitelező a helyszínre szállította, a lentebbi szakaszon a befogadó csatorna felújítása, burkolása folyamatban volt. Az önkormányzat tájékoztatása szerint 2002 tavaszáig befejeződnek a munkálatok. Ezzel a belvízelvezetést megnyugtatóan megoldják a jövőben. 

Az alkalmazott jogszabályok
•	A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény
•	A vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény 
•	A vízgazdálkodási hatósági jogkör gyakorlásáról szóló 72/1996. (V.22.) Korm. rendelet
•	A vizek és a közcélú vizilétesítmények fenntartására vonatkozó feladatokról szóló 120/1999. (VIII.6.) Korm. rendelet

A vizsgált alkotmányos jogok
•	A jogállamiság részét képező jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.)
•	A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)
•	Az egészséges környezethez való jog (Alk. 18. § és 70/D. §)

A vizsgálat megállapításai
1)	Az országgyűlési biztos 2000. december 12-én kiadott jelentésében (OBH 2852/1999. és további 5 ügy) több, a panaszoséhoz hasonlóan a belvíz kártételei miatt tett panasz vizsgálata alapján fejtette ki álláspontját, és kezdeményezett intézkedést. (A jelentést mellékelem.) A kezdeményezést a miniszterelnök elfogadta, és felkérte az érintett minisztériumokat a feladat elvégzésére, a koordinációra pedig a Közlekedési és Vízügyi Minisztérium közigazgatási államtitkárát.
	E jelentés vizsgálati megállapításainak II. és III. része irányadó a jelen ügyre is. Ezekből kitűnik, hogy az országgyűlési biztos szerint milyen, az ország érintett településein milyen általánosan tapasztalható tények idézték elő a vízkárelhárítás jellemző problémáit. A III/2. pont kiemeli, hogy a vízkárok elhárítását elsődlegesen az önkormányzat anyagi nehézségei akadályozzák. A konkrét esetben ez az akadály már megszűnt, mert az elnyert állami támogatással a szükséges beruházás megvalósul. Meg kell azonban jegyezni, hogy az árok burkolásán kívül az is biztosíthatja a megfelelő vízelvezetést, ha az árkot tisztán tartják, ezt az önkormányzat végeztetheti el, és a helyi rendelet is kötelezheti erre az árok melletti ingatlanok tulajdonosait. Az ugyanis nyilvánvaló, hogy a belvízrendezési beruházások, építkezések folyamatosan és főként a pénzügyi lehetőségek szerint fokozatosan történhetnek, viszont addig is meg kell tenni minden más lehetséges intézkedést a belvízelvezető csatorna vízszállító képességének fenntartására. (Ld. a 120/1999. (VIII.6.) Korm. r. 10. §)

2)	Az említett jelentés III/3. pontja szól a környezet mesterséges átalakításának hatásáról a vízelvezetésre, valamint a jegyző hatósági jogköréről. A konkrét esetben a jegyző tájékoztatójából kiderült, hogy a csatorna medrét áttöltötték, az ennek megszüntetésére tett hatósági kezdeményezés pedig "lakossági ellenállásába ütközött". A jegyző vízügyi vagy építési hatósági jogkörét önállóan - a képviselő-testület, a lakosság véleményétől függetlenül - a jogszabály előírásai szerint köteles gyakorolni. A jogszabály ugyanis olyan közérdeket kíván érvényre juttatni, amely nem függhet az egyes érdekelt csoportok aktuális érdekeitől. Ha a csatornát úttal akarják keresztezni, azt csak az erre vonatkozó építési szabályok megtartásával (vízügyi hatóság engedélyével) lehet megtenni. A hatáskör gyakorlásának elmulasztása a jogbiztonsághoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott. Az eset konkrét körülményeitől függően ez a mulasztás közrehathat a tulajdonjog sérelmének kialakulásában is. Ennek megállapítása polgári per keretében lehetséges, aminek során a károsultnak bizonyítania kell a mulasztás és a kár közötti okozati összefüggést. 
	A nem ritkán előforduló hasonló mulasztás oka lehet az is, hogy a jogalkalmazás ezekben az ügyekben meglehetősen bonyolult jogi és tényleges helyzetben történik (építésügyi, vízügyi központi és helyi szabályok, tulajdonviszonyok, összeférhetetlenség). Ugyanakkor az eljárás hatékonysága a vízkárelhárítás (megelőzés) eredményességéhez nagyban hozzájárulhat, illetve elmulasztása önmagában kárt okozhat, vagy fokozhatja azt. Ezért - kapcsolódva a már említett OBH 2852/1999. sz. jelentésben tett felkéréshez - e jelentést is megküldöm a Közlekedési és Vízügyi Minisztérium közigazgatási államtitkárának azzal, hogy tervezett intézkedéseik terjedjenek ki a hatósági munka segítésének módjára is (pl. szakmai tájékoztatás).

Egyúttal felkérem Berettyóújfalu Város Önkormányzatának jegyzőjét, hogy a jövőben hatósági jogkörében járjon el, ha pedig összeférhetetlenség áll fenn valamely ügyben (mert az őt alkalmazó önkormányzatot kellene köteleznie), kérje az eljáró szerv kijelölését.
	Kérem a jegyzőt, hogy e kezdeményezésemmel kapcsolatos álláspontjáról az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 2001. október 19.

Lenkovics Barnabás 

Melléklet: OBH 2852/1999. sz. jelentés