OBH 1603/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss A.
Tárgy: a védelemhez való jog érvényesülése fogvatartott elleni fegyelmi eljárásban

Az eljárás megindulása:
	A Márianosztrai Fegyház és Börtönben fogvatartott panaszos hivatalomhoz intézett levelében sérelmezte, hogy a vele szemben indított fegyelmi eljárás során védelemhez való jogát nem gyakorolhatta, bizonyítási indítványait pedig sorra elutasították. A panaszos alkotmányos jogának sérelme miatt hivatalomtól vizsgálat lefolytatását kérte.

A megállapított tényállás:
	A panaszos ellen a büntetésvégrehajtási intézet házirendjét sértő magatartás miatt 2001 januárjában fegyelmi eljárást indítottak. A folytatólagos meghallgatásról készült jegyzőkönyvek arról tanúskodnak, hogy a panaszost jogairól, jogi képviselő megbízásának lehetőségéről tájékoztatták. A tájékoztatást a panaszos tudomásul vette, amit a jegyzőkönyven szereplő aláírása is igazol. A fegyelmi eljárás dokumentumai között nem lelhető fel olyan irat, amely védő meghatalmazásáról szól, sem olyan, melyben a panaszos a védelemhez való jogának megsértését kifogásolja. A vizsgálat befejezését követően a panaszos a fegyelmi eljárás iratait áttanulmányozta, ennek során észrevételt nem tett.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya:
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (3) A büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga. A védő nem vonható felelősségre a védelem ellátása során kifejtett véleménye miatt.
•	A büntetés-végrehajtási intézetekben fogvatartottak fegyelmi felelősségéről szóló 11/1996. (X.15.) IM rendelet:
2. § (1) Fegyelmi vétséget követ el az a fogvatartott, aki a büntetés-végrehajtás rendjét vétkesen megszegi, más fogvatartottat fegyelmi vétség elkövetésére szándékosan rábír, vagy más fogvatartott részére fegyelmi vétség elkövetéséhez szándékosan segítséget nyújt.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott feltételek megléte esetén fegyelmi vétségnek minősül különösen, ha a fogvatartott
a) megsérti a fogvatartás rendjére és biztonságára, a fogvatartottak kötelezettségeire vonatkozó jogszabályok rendelkezéseit,
b) megszegi az intézet házirendjét,
c) nem tartja be a büntetés-végrehajtási szervezet (a továbbiakban: bv. szervezet) személyi állománya tagjának, illetve a fogvatartottakkal szemben rendelkezési jogkört gyakorló személyeknek az utasításait,
d) az előállításakor vagy egészségügyi intézménybe való átszállítása esetén nem tartja be az előállítást elrendelő szerv vagy az egészségügyi intézmény rendjére vonatkozó szabályokat,
e) megszegi a munkarendet, nem tesz eleget a munkáltató utasításainak,
f) az életét vagy a testi épségét sértő vagy veszélyeztető olyan magatartást tanúsít, amely egyben a fogvatartás rendjét is sérti,
g) olyan tárgyat tart magánál, amely jogszabály rendelkezése alapján nem lehet birtokában,
h) bódító hatás elérésére alkalmas készítményt állít elő, tart vagy használ,
i) az élelem átvételét vagy elfogyasztását az intézet rendjét vagy biztonságát sértő feltételhez köti.
5. § (1) Az intézet a fogvatartott fegyelmi felelősségét csak az e rendeletben meghatározott eljárás során hozott határozattal állapíthatja meg.
(2) A fegyelmi felelősség megállapítása esetén kizárólag a Bv. tvr.-ben meghatározott fegyelmi fenyítések alkalmazhatók.
(3) Ha a fegyelmi vétség elsőfokú elbírálásáig a fogvatartott más fegyelmi vétséget is elkövet, valamennyi fegyelmi vétséget egy eljárásban kell elbírálni, és egy fegyelmi fenyítést kell kiszabni.
(4) A fegyelmi vétség elkövetőinek a felelősségét lehetőleg egy eljárás keretében kell elbírálni.
(5) A fegyelmi eljárást annál az intézetnél kell lefolytatni, ahol a fegyelmi eljárást kezdeményezték.
6. § (1) A fegyelmi eljárás során a fogvatartottat meg kell hallgatni.
(2) A fogvatartott a fegyelmi eljárásban jogi képviselőt bízhat meg. Jogi képviselőként ügyvéd járhat el.
(3) A fegyelmi eljárásban a fogvatartott az anyanyelvét vagy az általa ismert más nyelvet használhatja, a fegyelmi eljárással kapcsolatos jogait és kötelezettségeit e nyelven jogosult megismerni.
(4) A fegyelmi eljárás kezdeményezését, elrendelését, határidejének a meghosszabbítását, az eljárás felfüggesztését - kivéve, ha ennek oka a fogvatartott jogtalan távolléte -, valamint a fegyelmi felelősség tárgyában hozott döntést a fogvatartottal írásban is közölni kell, aki ennek megtörténtét az aláírásával igazolja. Ha a fogvatartott írni, olvasni nem tud, vagy az aláírást megtagadja, a közlés megtörténtét két tanú aláírásával, írásban kell rögzíteni.
8. § (1) A fegyelmi jogkör gyakorlója a fegyelmi eljárást kezdeményező irat kézhezvételét követő munkanap végéig az ügyet - fegyelmi eljárás elrendelése nélkül - a fogvatartott nevelőjének a hatáskörébe utalja, ha a cselekmény ténybeli megítélése egyszerű, továbbá az az intézet rendjét csak olyan kis mértékben sérti vagy veszélyezteti, hogy a Bv. tvr.-ben meghatározott legenyhébb fenyítés kiszabása is elegendőnek látszik.
(2) A nevelő három napon belül, a fogvatartott meghallgatása után
a) a fogvatartottat kioktatásban részesíti, ha a cselekmény tárgyi súlya és az elkövető személyisége miatt a Bv. tvr.-ben meghatározott legenyhébb fegyelmi fenyítés kiszabása is szükségtelen,
b) kiszabja és az elítélttel közli a Bv. tvr. 42. § (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott fenyítést,
c) az iratokat a fegyelmi jogkör gyakorlójának visszaküldi, ha fegyelmi eljárás lefolytatását vagy súlyosabb büntetés kiszabását tartja indokoltnak, továbbá, ha a cselekmény elkövetését a fogvatartott nem ismerte el.
(3) Ha a fogvatartott a fenyítés ellen panaszt jelent be, vagy a nevelő a (2) bekezdés c) pontja szerint jár el, a továbbiakban az elsőfokú eljárás szabályait kell alkalmazni.
(4) Fegyelmi fenyítés kiszabása esetén a 21. § (6)-(9) bekezdéseit megfelelően alkalmazni kell azzal, hogy a fenyítés kiszabását csak szóban kell indokolni.
9. § (1) A fegyelmi jogkör gyakorlója - ha az ügyet nem utalta a nevelő hatáskörébe - a 8. § (1) bekezdésében meghatározott határidőn belül
a) dönt a fegyelmi eljárás elrendeléséről, kijelöli a kivizsgálást végző személyt (a továbbiakban: vizsgáló), megjelöli a vizsgálat határidejét,
b) dönt a fogvatartott esetleges elkülönítéséről,
c) a fegyelmi eljárás elrendelését megtagadja.
(2) Az elsőfokú fegyelmi eljárást - a 17. § (1) bekezdésének a)-b) pontjaiban meghatározott kivételektől eltekintve - az elrendeléstől számított tizenöt napon belül, a fegyelmi felelősség tárgyában hozott érdemi határozattal kell befejezni.
14. § (1) A fogvatartottat a meghallgatás megkezdésekor tájékoztatni kell a fegyelmi eljárással kapcsolatos jogairól és kötelezettségeiről.
(2) A fogvatartott a védekezését szóban vagy írásban is előadhatja. Ha a fogvatartott a vallomástételt megtagadja, figyelmeztetni kell, hogy ez az eljárás folytatásának és a fegyelmi felelősség megállapításának nem akadálya.
(3) A fogvatartott a vizsgálat során bizonyítási indítványt tehet, amelynek teljesítéséről vagy megtagadásáról a vizsgáló dönt, döntése ellen külön jogorvoslatnak nincs helye.
(4) A fogvatartott a vizsgálat befejezésekor a fegyelmi iratokat tanulmányozhatja.

A vizsgálat megállapításai: 
	Tekintettel arra, hogy a panasz beadásának időpontjában a fegyelmi eljárás még folyamatban volt, abban határozat még nem született, vizsgálatom csak a védelemhez való jog eljárás során történő biztosítására, érvényesülésére terjedt ki. A panaszos azon sérelme, hogy bizonyítási indítványait sorra elutasítják, az érdemi határozat elleni jogorvoslati kérelemben kifogásolható.
A védelemhez való jog a fogvatartottat a fegyelmi eljárás során is megilleti. A védelemhez való jogból következik, hogy a fogvatartott a fegyelmi eljárás során védekezése érdekében szabadon gyakorolhatja jogait. A fogvatartott jogosult a terhére rótt fegyelmi vétséget megismerni, arról álláspontját kifejteni, a javára szóló körülményeket előadni, indítványokat és észrevételeket tenni. A védelemhez való jog jobb érvényesítése érdekében a fogvatartott a fegyelmi eljárás során jogi képviselőt bízhat meg. A védelemhez való jog tehát nem merül ki pusztán a jogi képviselő megbízásában és annak eljárásában, hanem felöleli a fogvatartott védekezést szolgáló valamennyi jogát. A védelem jogának az eljáró szerv köteles érvényt szerezni. E jog megsértése, vagy korlátozása olyan eljárási szabálysértés, amely az ügy érdemi elbírálására befolyással van, így alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozhat.
A panaszos ellen azért indítottak fegyelmi eljárást, mert zárkatársai nevében különféle hivatalos szervekhez beadványokat szerkesztett, és annak a gyanúja merült fel, hogy az elvégzett munkáért különféle ellenszolgáltatásokat kért. A fegyelmi eljárás megindítását követően a panaszost a jogszabályi előírásnak megfelelően meghallgatták, amiről jegyzőkönyv is készült. A panaszos a meghallgatás során védekezésként azt adta elő, hogy a beadványokat baráti szívességből írta, azokért ellenszolgáltatást nem kapott. A fegyelmi vizsgálat során a panaszos több zárkatársa vallotta azt, hogy a beadványok fejében a panaszosnak kávét, cigarettát és egyéb dolgokat adott.
	A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a fegyelmi eljárás során a panaszossal a terhére rótt fegyelmi vétséget ismertették. Lehetővé tették a panaszos számára, hogy védekezését előadja, észrevételeket, indítványokat tegyen, valamint az iratokat áttanulmányozza. Tájékoztatták védő megbízásának lehetőségéről is, amivel azonban a panaszos nem élt. Mindezek alapján megállapítom, hogy a Márianosztrai Fegyház és Börtön eljáró tiszthelyettese a fegyelmi vizsgálat lefolytatása során nem sértette meg a panaszos védelemhez való jogát, így alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot nem okozott.

Budapest, 2001. április 14.

Gönczöl Katalin