OBH 1314/2001.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása

A Gábor Dénes Főiskola műszaki informatika szakának 56 harmadéves hallgatója - jogi képviselőjük útján - azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához 2001 januárjában, mert a főiskola az oklevél megszerzéséhez szükséges nyelvi követelményekről hibásan tájékoztatta őket, nem vette figyelembe a jogszabály új rendelkezését. Ezzel a hallgatóknak kárt is okozott, mert a nyelvvizsga letétele többletköltséggel jár, és a munkáltatóikkal kötött tanulmányi szerződéseikben vállalt kötelezettségüket sem tudják időben teljesíteni. 

A panasz alapján felmerült az alkotmányos jogok (jogbiztonság, művelődéshez, munkához valójog) sérelmének lehetősége, ezért az országgyűlési biztos az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) szerint vizsgálatot indított. Tájékoztatást kért az oktatási minisztertől, akihez a panaszosok szintén beadványt nyújtottak be.

A panasz beérkezése után az országgyűlési biztos levélben tájékoztatta a panaszosok jogi képviselőjét a hatásköréről, arról hogy a jogszabály alkotmányosságának vizsgálata az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozik (ugyanis úgy vélték, hogy a képesítési kormányrendelet - a hallgatók és az intézmény között létrejött szerződés visszamenőleges módosításával - a Polgári Törvénykövet sérti), továbbá arról, hogy az országgyűlési biztos a főiskolát kötelező és kártérítést elrendelő döntést sem hozhat.
Az oktatási miniszternek a megkeresésre adott válaszát a biztos 2001. június 14-én külön megküldte a jogi képviselőnek, mert az az ügy legfontosabb kérdéseiben eligazított. A vizsgálati jelentés elkészítéséhez azonban még további kérdéseket kellett tisztázni.

A vizsgálat megállapításai

1)	Az Obtv. 16. § (1) bek. alapján az országgyűlési biztos a főiskolának mint közszolgáltatást nyújtó szervnek az eljárását vizsgálja abból a szempontból, hogy okozott-e visszásságot a szolgáltatást igénybe vevők alkotmányos jogait illetően. 
A panaszosok az 1998/1999-es tanévben kezdték meg főiskolai tanulmányaikat. Az e tanévre kiadott Tanulmányi és Vizsgaszabályzat (a továbbiakban: Szabályzat) 17. § 4. c) pontja szerint záróvizsgára az a hallgató bocsátható, aki "angol, francia, kínai, német, olasz, orosz vagy spanyol nyelvből legalább középfokú állami vagy azzal egyenértékű nyelvvizsgával rendelkezik, vagy angol nyelvből sikeres belső záró-nyelvvizsgát (szigorlatot) tett, illetve ennek letétele alól fel van mentve. (Felmentést kaphat a hallgató akkor is, ha a középfokú, illetve felsőfokú nyelvvizsgán az A., illetve B. típus egyikéből nem érte el a 60 %-ot, de abból eredménye legalább 40 %.)"

A hallgatók tanulmányaik IV. félévében, 2000-ben kapták kézhez a Tanácsok műszaki diplomamunka készítéséhez c. segédkönyvet, amely ugyancsak a belső záró-nyelvvizsga követelményt tartalmazta. Ugyanebben az időben értesültek viszont a panaszosok arról, hogy nem ez a nyelvvizsga-követelmény, ezért tájékoztatást kértek a főiskola vezetésétől. A tudományos és oktatási főigazgató-helyettes 2000. december 1-jei levelének c) pontja idézi a Szabályzat előbb említett pontját, és ehhez a következőket fűzi magyarázatként: "1998-ban a "Nyelvvizsgatörvény" még nem jelent meg. A már akkor ismert tervezetek alapján úgy gondoltuk, hogy a Főiskola egy középfokú, belső záróvizsgát akkreditáltathat. Erre megtettünk bizonyos előkészületeket (megkezdtük például egy nyelvi központ létrehozását). Ezt a jogosultságot nem szereztük meg, így az a) pontban említett - akkreditált vizsgaközpontban letett - középfokú nyelvvizsgát fogadhatjuk el. Úgy látjuk, hogy a 17. § 4. c) pontjából világosan kiderül, hogy középfokú állami nyelvvizsgával egyenértékű vizsgának kellett volna lennie az ún. belső záróvizsgának is, tehát 1998-tól kezdve ennél alacsonyabb fokú vizsgát nincsen módunk elfogadni."

Az oktatási miniszter a nyelvi követelmény szabályozásáról a következőket közölte a biztos megkeresésére adott válaszában: "A műszaki felsőoktatás alapképzési szakjainak képesítési követelményeit a 157/1996. (X.22.) Korm. rendelet határozza meg, amely szerint a záróvizsgára bocsátás feltétele legalább egy idegen nyelvből C. típusú, középfokú állami vagy azzal egyenértékű nyelvvizsga. A Gábor Dénes Főiskola tanulmányi és vizsgaszabályzatának felülvizsgálata alapján megállapítást nyert, hogy az 1998. szeptemberében a hatályos 157/1996. (X.22.) Korm. rendelettel ellentétes szabályozást tartalmazott. A végzettség, szakképzettség követelményeit meghatározó rendelkezések alól felmentés csak a kormányrendelet módosításával adható."
Közölte továbbá a miniszter azt is, hogy "A főiskola a tanulmányi és vizsgaszabályzatot időközben módosította, így működése, illetve döntéshozatali eljárása a nyelvvizsga teljesítésének követelményét illetően megfelel a hatályos jogszabálynak."

Kiemelem, hogy a panaszosok által kifogásolt képesítési követelményt az 1996. október 30-án hatályba lépett jogszabály határozta meg, éspedig úgy, hogy azt már az 1997-98. évi tanévben az első évfolyamokra alkalmazni kellett (157/1996. (X.22.) Korm. r. 5. § (2) bek.). Ez tehát 1998 szeptemberben nem új rendelkezés volt. (Egyébként a panaszban hivatkozott, két évvel a tárgyévet megelőző közzétételi kötelezettséget a felvételi - és nem a képesítési - követelmények tekintetében írja elő a felsőoktatási törvény.) 

Az előbbiek alapján megállapítom, hogy a főiskola azzal, hogy a Szabályzatát nem módosította a képesítési jogszabálynak megfelelően, a jogbiztonság alkotmányos követelményét (Alk. 2. § (1) bek.) sértve visszásságot okozott a panaszosoknak a művelődéshez (Alk. 70/F. §) - közvetve pedig a munkához (Alk. 70/D. §) - való alkotmányos jogával összefüggésben, hiszen ez a Szabályzat foglalja magában a hallgatók számára - a képesítési jogszabály alapján - az oklevél megszerzésének feltételeit. Azzal pedig, hogy nem hívták fel időben a hallgatók figyelmét a kötelezettségeiket érintő lényeges változásra, a jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jog is sérült. E tájékoztatást az intézménynek akkor is meg kellett volna tennie, ha abban bízott, hogy a nyelvvizsgáztatásra vonatkozó új kormányrendelet alapján (amelyet 1998. április 8-án hirdettek ki) sikerül a főiskolát vizsgaközpontként akkreditáltatnia.

2)	A panaszosok kérték az országgyűlési biztostól, kezdeményezze, hogy az általuk tanult szakon a tanulmányaikat 1998-ban megkezdőkre is terjedjen ki az a - lényegében a nyelvvizsga megszerzésére halasztást adó - lehetőség, amelyet egyes képesítések tekintetében a 97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet megengedett, azonban csak a 2001. július 31-ig terjedő időszakra, a záróvizsgájukat addig megkezdőknél. Ez azt jelenti, hogy a nyelvvizsga bizonyítvány nélkül a záróvizsgát le lehet tenni, de a diplomát csak a bizonyítvány megszerzésekor lehet kiadni. (A panaszosok tévesen értelmezték úgy a rendeletet, hogy az mentesítene a nyelvvizsga-követelmény alól.) Arról, hogy e kedvezményt a Kormány bővíti-e vagy sem, a Kormány dönthet. Az országgyűlési biztos jogszabálymódosítást akkor kezdeményez, ha a jogszabály alkalmazása okozza a visszásságot. Ilyen lehet az, ha a különböző csoportok közötti eltérő szabályozásnak ésszerű indoka nincs. A biztos kérdésére, hogy mi az indoka annak, hogy a kormányrendelet csak meghatározott szakok esetén és csak a már említett 2 évre adott az intézményeknek felhatalmazást a kedvezmény engedélyezésére, a miniszter a következőket közölte: "A felsőoktatási intézményekben a képesítési követelmények alapján folyó alapképzési szakokon a nyelvvizsgák letételéről szóló 97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet csak az 1. §-ában meghatározott szakterületek esetében állapított meg jogosultságot a felsőoktatási intézményeknek, hogy a záróvizsga részének minősítsék a képesítési követelményekben előírt nyelvvizsgát. Ezen szakterületekre vonatkozó képesítési követelményeket szabályozó kormányrendeletek még 1996-ban, illetve 1997-ben léptek hatályba felmenő rendszerben, így ezen a szakokon tavaly végzett, illetve idén végeznek azok az évfolyamok, akik már e követelmények alapján folytatták tanulmányaikat. A képesítési követelmények rendelkezéseinek megfelelően - amennyiben az Intézményi Tanács másként nem döntött - ezeken a szakokon a végzős hallgatók csak akkor kezdhették meg záróvizsgáikat, ha rendelkeztek a képesítési követelményekben meghatározott nyelvvizsgával. Azon felsőoktatási intézményekben, ahol az Intézményi Tanács élt a jogszabályban biztosított lehetőséggel, a felsőoktatási intézmény határozta meg a Szervezeti- és Működési Szabályzatában, hogy a záróvizsgák letételétől számítva hány éven belül kell a nyelvvizsgát letenni."
Azzal, hogy a jogalkotó csak a legkorábban hatályba lépett képesítési feltételek esetén rendelkezett az időbeli kedvezmény (a nyelvvizsga-záróvizsga sorrend megfordításának) lehetőségéről,  a különbségtétel ésszerűen indokolható. 
A minisztériumtól olyan szóbeli információt szereztünk, hogy további ilyen kedvezményt nem terveznek, mert az bizonytalanságot okozna a diplomák kiadásával kapcsolatban. A hallgatói jogviszonynak a záróvizsga utáni időszakára vonatkozóan a hatályos felsőoktatási törvény nem ad pontos meghatározást, arra ezért intézményi szabályokat kell alkotni. (A módosítást az Országgyűlésnek javasolta a Kormány.)

A konkrét probléma megoldására a miniszter válaszában a következőket írja: "A főiskola tanulmányi és vizsgaszabályzata értelmében a záróvizsgát a tanulmányok megkezdésétől számított 8 éven belül, a 7. szemeszter lezárását követő 3 éven belül kell letenni. Ez utóbbi a főigazgató engedélyével további 2 évvel meghosszabbítható. Ez a lehetőség biztosítható kérelemre a megfelelő tájékoztatás végett sérelmet szenvedett hallgatóknak is a nyelvvizsga megszerzése érdekében."

3)	Az elmúlt év során az előző országgyűlési biztos több olyan panaszt vizsgált, amely a felsőfokú oklevél megszerzéséhez általánosan a nyelvvizsgafeltétel bevezetését sérelmezte (szükségesség, kellő átmenet biztosítása). Az egyik vizsgálati jelentésből idézek: "A vizsgált ügyből, de több hasonló panasz vizsgálata alapján is kitűnt, hogy a főiskolai diploma megszerzésének középfokú állami nyelvvizsga feltételhez kötése sok problémát okozott. A kitűzött helyes cél - amely alkotmányosságát az Ftv. 95. § (4) bek. b) pontjával összefüggésben az Alkotmánybíróság is vizsgálta (870/B/1997. AB hat.) - eléréséhez vezető úton a sérelmek úgy kerülhetők el, ha a szabályozásra jogosult szervek figyelembe veszik a lehetőségeket, a különböző életfeltételeik (pl. nyelvtanulási lehetőségük) alapján más-más szakmát, pályát választók szempontjait. E körülmények mérlegelése természetesen kormányzati feladat és felelősség. Erről szól az oktatási miniszter a válaszában: "Feladatunk a nyelvoktatás helyzetének áttekintése, illetve javaslat kidolgozása a nyelvoktatás fejlesztésére. Hosszabb távú céljaink között szerepel az egységes érettségi vizsga 2005-től történő bevezetése, amelynek része az első nyelv követelményeinek középiskolai teljesítése." A hozzám érkező panaszok viszont éppen a jelenlegi megoldatlan problémákat tükrözik azzal a követelménnyel, hogy az átmeneti időszak hallgatóinak esetenként súlyos  gondjaira nagyobb figyelmet kell fordítani." (OBH 3480/2000. sz. ügy) 

Az oktatási miniszter legutóbbi, 2001. szeptember 21-i válaszában közölte, hogy foglalkoznak az elmúlt években felszínre került ellentmondások megszüntetésével, ennek során átgondolják a képesítési követelményeket, beleértve az idegen nyelvi követelményeket is.

Figyelemmel arra, hogy a főiskola a félrevezető, jogellenes vizsgaszabályzatát már módosította, és az okozott visszásság orvoslására visszamenőleg nincs lehetőség, a vizsgált konkrét ügyben ajánlást nem teszek. Kezdeményezem azonban a főiskola főigazgatójánál, hogy a jövőben különös gondot fordítson az intézmény a hallgatók megfelelő tájékoztatására. A jogszabályváltozásra - ha ez a hallgatók tanulmányi kötelezettségét érinti - feltétlenül hívják fel a figyelmüket a helyben szokásos módon ugyan, de - vita esetére - igazolhatóan. 

Kérem a főigazgató asszonyt, hogy a kezdeményezésemmel kapcsolatos állásfoglalá-sáról az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni. 

Budapest, 2001. december 6.

Takács Albert