OBH 4360/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 

A családon belül veszélyeztetett gyermek- és fiatalkorúak 
védelmét szolgáló állami feladatokról 

Heves megyei helyzetjelentés 1997-99 évekről

Ügyintéző: dr. Romasz Anikó

I. Az eljárás megindulása
	A médiákban egyre gyakrabban megjelenő negatív tartalmú tudósításokra tekintettel - hivatalból - vizsgálatot folytattam annak megállapítása érdekében, hogy a gyermekek veszélyeztetésének illetve veszélyeztetettségének megelőzésével kapcsolatos állami feladatellátás hogyan valósul meg a gyakorlatban, hogyan érvényesülnek ezen a területen a gyermekeket megillető alkotmányos emberi jogok. Az átfogó vizsgálatot az országos helyzet felderítésére terveztem. Erő hiányában azonban csak Heves megyében hajtottam végre.
Már az OBH 6702/1998. számú jelentésemben azt ajánlottam a szociális és családügyi miniszternek, hogy végezzen országos szintű felmérést arról, hogy a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvénynek (továbbiakban Gyvt.) az 1997. november 1-jei hatályba lépése óta eltelt idő alatt a települési önkormányzatok gondoskodtak-e a gyermekjóléti szolgáltatásról A miniszter 1999. februárjában arról tájékoztatott, hogy a minisztérium által beszerzett adatok szerint az ország településeinek közel 70 %-a hozta létre a gyermekjóléti szolgáltatás valamilyen formáját. Most utóellenőrzés keretében Heves megyében ezek működéséről is képet alkothattam.
	Vizsgálatom  Heves megyében a következő hatóságokra terjedt ki: első fokú gyámhatóságok, a megyei gyámhivatal, a települési önkormányzatok mellett működő gyermekjóléti szolgálatok, a megyei főügyészség, a megyei rendőr-főkapitányság, továbbá a városi rendőrkapitányságok tárgyhoz tartozó tevékenységei.

II.  A vizsgálat módszerei, szempontjai, célja
	Heves megyében a vizsgálat során beszerezetem a gyermekkorú sértettek sérelmére elkövetett - a szóban forgó - bűncselekmények alapos gyanúja miatt 1997-1999 évben indult nyomozások iratait, ahol már volt, vádiratait. Ezeket munkatársaim áttanulmányozták, majd a vizsgálat szempontjából jelentős adatokat értékelték. Munkatársaim helyszíni ellenőrzéssel, előre elkészített kérdőívek alapján interjúkat készítettek az ifjúságvédelmi szakterületen dolgozó rendőrökkel, ügyészekkel, s a megyei gyámhivatal, illetve első fokú gyámhatóságok alkalmazottaival, továbbá gyermekjóléti szolgálat - vezetőkkel. Ez volt a vizsgálat első fázisa.
	A második szakaszban írásban tájékoztatást kértem az érintett településeken működő gyermekjóléti szolgálatok és gyámhatóságok vezetőitől arról, hogy a hivatalunk által a vizsgálat első fázisában feldolgozott nyomozati anyagokban, vádiratokban szereplő kiskorú sértetté válásáról tudott-e a gyámhatóság, illetve az adott települési önkormányzat mellett működő gyermekjóléti szolgálatának volt-e információja a kiskorú veszélyeztetettségéről. Ha igen, akkor a gyámhatóság, illetve a gyermekjóléti szolgálat rendelkezésére álló, a kiskorú gondozásáról, esetleges védelembe vételéről készült iratok másolatait is bekértem. Ez utóbbi volt a vizsgálat harmadik fázisa.

A vizsgálatot végezte:
- dr. Győrffy Zsuzsanna jogi referens,
- dr. Romasz Anikó jogi referens.

A helyszíni ellenőrzést végezték
- dr. Csóré Erika főosztályvezető,
- dr. Győrffy Zsuzsanna jogi referens,
- dr. Romasz Anikó jogi referens,
- dr. Sárik Eszter külső jogi kriminológus szakértő.  

A helyszíni vizsgálat időpontja
2000. október 4-5.

	Vizsgálatomban törekedtem arra, hogy általános képet kapjak a gyermekvédelmi törvény hatályba lépése óta a Heves megyei települések milyen módon gondoskodtak a gyermekjóléti szolgáltatás megteremtéséről. Ennek keretében mód nyílt arra is, hogy átvilágítsam a megyében működő minden olyan gyermekvédelmi és hatósági feladatot, valamint hatáskört gyakorló szerv tevékenységét, amelyek munkájuk során kötelesek megakadályozni a veszélyeztetettség kialakulását, illetve kötelesek beavatkozni akkor, ha ilyen állapot kialakulása vagy annak közvetlen veszélye a tudomásukra jut. Ellenőrzésem kiterjedt végül a gyermekvédelemi jelzőrendszer működésének illetve gyakorlati hatékonyságának a vizsgálatára is.
	A vizsgálatom szempontjából azokat az eseteket értékeltem érdemben, amelyekben az elkövetett bűncselekmény jellege, az elkövetés körülményei arra utaltak, hogy a vizsgált család működésében már jóval a bekövetkezett esemény - bűncselekmény - előtt olyan zavar volt, vagy lehetett, amelyről a gyermekjóléti szolgálatnak, illetve a gyámhatóságnak tudomásuk kellett volna, hogy legyen.

III. A vizsgált alkotmányos jogok
	1. Az emberi élethez és az emberi méltósághoz fűződő jog: "A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani." [Alkotmány 54. § (1)]
	2. A gyermek védelemhez való joga az állam a társadalom és a családja részéről: "A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges." [Alkotmány 67. § (1)]
	3. A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog: "A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez." [Alkotmány 70/D. § (1)]
	4. A jogállamiság és ezen belül a jogbiztonsághoz fűződő jog: "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]

Alkalmazott jogszabályok
	A vizsgálat alapjául szolgáló legfontosabb jogszabályi rendelkezéseket - azok terjedelme miatt - a Melléklet tartalmazza. 

IV. A vizsgálat megállapításai

IV.1.  A gyermekbántalmazással kapcsolatos rendőrségi eljárás főbb jellemezői. 
	Az általános tapasztalatok szerint a gyermekkorú és fiatalkorú sértettek sérelmére a családon belül elkövetett lelki, illetve testi bántalmazások jelentős többsége ismeretlen marad a hatóságok, különösen a rendőrség előtt. Az ilyen típusú bűncselekményeknél a látencia a világon mindenütt igen nagy. Heves megyében, 1997-ben 108, 1998-ban 77, 1999-ben pedig 67 gyermekkorú sérelmére követtek el bűncselekményt. [Csökkenés - a Heves Megyei Rendőr-főkapitányság tájékoztatása szerint - a lány sértettek körében fordult elő, a fiúk esetében - különösen a 0-10 éves  korosztály vonatkozásában - növekedést tapasztaltak (1997: 8; 1998: 24; 1999: 28).] A gyermekkorúak sérelmére elkövetett bűncselekmény-típusok közül a három év alatt, vezető helyen - átlagban közel 60 százalékos arányt képviselve - az általam most nem vizsgált vagyon elleni bűncselekmények szerepeltek.
A második helyen a személy elleni, illetve a házasság, család, nemi erkölcs elleni bűncselekmény-fajták (15, illetve 12 eset) találhatók. Az ismertté vált bűncselekmények csökkenő tendenciája - a rendőrség munkatársai szerint - félrevezető. Ennek egyik oka az, hogy a kiskorú veszélyeztetése alapos gyanúja miatt indult büntetőeljárások az esetek döntő hányadában nem vádemeléssel, hanem a nyomozás megszüntetésével zárul. A félelem, a családtagok hallgatása miatt a cselekmény elkövetése ugyanis legtöbb esetben nem bizonyítható. A súlyosabb - egészségügyi ellátást is igénylő - bűncselekmények elkövetésének alapos gyanúja kivételével egyébként is ritkán indul rendőrhatósági eljárás  kiskorú családon belüli bántalmazása miatt. A hozzátartozók tartanak az elkövető családtag esetleges megtorlásától. A feljelentés és a büntetőeljárás lefolytatásával járó terheket - a többszöri kihallgatást, szembesítéseket, szakértői vizsgálatot - a családok általában nem vállalják. (Hasonló a helyzet a gyermekjóléti szolgálatok munkatársai esetében is, hiszen az elkövető általi fenyegetésnek, megtorlásnak - különösen egy kisebb településen, településrészen - mind ők mind saját családjaik ki vannak téve.)
A Heves Megyei Rendőr-főkapitányságon kapott tájékoztatás szerint a megyei főkapitányság rendelkezik ún. zöld telefonvonallal, ahol névtelen bejelentéseket is fogadnak. Ennek bekötése, üzembe állítása óta is elenyésző volt az olyan bejelentés, amely a kiskorúak sérelmére elkövetett bűncselekményekről tájékoztatott. A nyomozások számát tehát nem növelte.
	A rendelkezésemre bocsátott adatok szerint  1997-1999 közötti időszakban Heves megyében a veszélyeztetett kiskorúak száma csökkenő tendenciát mutatott: 1997-ben 11.830, 1998-ban 8.757, míg 1999-ben 7.723 tartottak nyilván. A veszélyeztetettségi okok között vezető helyen szerepel az anyagi-szociális helyzet, és a szülők, együttélő családtagok alkoholizmusa. A veszélyeztetettek számának csökkenésével ellentétben emelkedett a védelembe vett kiskorúak száma. 1997-ben 234, 1998-ban 279, míg 1999-ben 414 kiskorút vettek védelembe. A gyermekvédelemről szóló törvényben kiemelt jelentősége van a prevenciónak, a veszélyeztetettséget indukáló helyzetek kialakulása megelőzésének. A rendőrség szerint egyedi ügyekben a rendőrségi prevencióra - a nagyfokú leterheltség illetve a mindig is elsőbbséget élvező bűnüldözési feladatok miatt - kevés idő jut. A jogszabályi előírások szerint a rendőrhatóság bűnüldözési feladatai mellett - különösen az ifjúságvédelmi  tevékenység területén -  bűnmegelőzési feladatokat is köteles ellátni. Információim szerint Heves megyében a rendőrség törekedett az ifjúságvédelem, a kiskorúak sértetté válásának megelőzésére. Az ezzel kapcsolatos tevékenysége azonban a vizsgált témával csak közvetett összefüggésben van. A főként közlekedésbiztonsággal, illetve kábítószer-fogyasztással kapcsolatban megtartott előadások, tájékoztatások, az iskolai tanórák és szülői értekezletek a bűnmegelőzés más területeit célozzák meg.
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a városi rendőrkapitányságokon nincsenek külön ifjúságvédelmi előadók. Ezt létszámhiánnyal és az állománytábla hiányosságaival magyaráztak a helyszíni megbeszélésen résztvevő rendőrök. A gyermekkorúak és fiatalkorúak családon belüli bántalmazása miatt indult büntetőeljárás nyomozati szakaszában azonban többnyire ugyanazok a vizsgálók járnak el. Így biztosítják a kapitányságvezetők azt, hogy a szóban forgó bűncselekmények nyomozása során megfelelően érvényesüljenek a Be. általános és különös szabályai. A Heves Megyei Rendőr-főkapitányság - országos főkapitányi intézkedés eredményeként - rendelkezik önálló ifjúságvédelmi előadóval. Ez a személy azonban elmondta, hogy a feladata nem a konkrét nyomozati  cselekmények végrehajtása. Ehelyett elemző, értékelő munkát végez, propaganda-anyagokat készít, illetve kapcsolatot tart az érintett területen működő civil szervezetekkel.
	A helyszíni vizsgálat során azt tapasztaltam, hogy a nyomozati cselekményeket végző rendőröknek a gyermekjóléti szolgálatok munkatársaival csak informális kapcsolata van. A hivatalos eljárás során tudomásukra jutott veszélyeztetettségi helyzet kialakulásáról az esetek többségében nem értesítik a gyermekvédelemmel foglalkozó hatóságokat, szervezeteket.
	Azt is megállapítottam, hogy - egy város kivételével - az olyan kiskorút nevelő családban, amelyben nagykorú családtag sérelmére elkövetett személy elleni erőszakos bűncselekmény, illetve nagykorú családtag által elkövetett egyéb bűncselekmény miatt folytatott büntetőeljárásban a rendőrhatóság általában nem értesíti a területileg illetékes gyermekjóléti szolgálatot az esetleges veszélyhelyzetről.
A  családban a felnőtt személy sérelmére elkövetett bántalmazás miatt indult nyomozás során - a családban nevelkedő kiskorú védelme érdekében - kiskorú veszélyeztetése alapos gyanúja miatt  a vizsgált időtartamban csak kivételesen indult büntetőeljárás.
A Gyvt. 72. § (1) bekezdésében szabályozott ideiglenes hatályú elhelyezéssel 1997-1999 évek között a megyében egy alkalommal élt a rendőrség. Ezzel összefüggésben a rendőrség munkatársai elmondták, hogy az ideiglenes hatályú elhelyezést követően semmilyen visszajelzést nem kaptak a gyermek további sorsáról. Nem tudják tehát, hogy az ideiglenes hatályú elhelyezést megszüntetve véglegesen intézeti elhelyezésbe került-e a kiskorú vagy sem.
Általános tapasztalat az is, hogy gyermekbántalmazás miatt általában a rokonok, hozzátartozók kezdeményezték a büntetőeljárást. Gyermekvédelmi hatóságok - illetve ilyen feladatkörrel rendelkező személyek - bejelentést alig tettek. A gyermekvédelmi jelzőrendszer gyakorlatilag tehát alig működik. A rendőrség munkatársai szerint ennek az az oka, hogy a gyámhatóságok, és a gyermekjóléti szolgálatok munkatársai - vélt, illetve sokszor valós félelmeik miatt - nem vállalják, hogy egyes családok belső életébe egy esetleges büntetőeljárás megindításával - drasztikus módon - beavatkozzanak.
Vizsgálatomat kiterjesztettem annak megállapítására is, hogy hogyan jár el a rendőri szerv akkor, ha a kiskorú sérelmére a családon belül elkövetett bűncselekmény jut a tudomására. Ezzel kapcsolatban a rendőrség munkatársai azon az egységesen állásponton voltak, hogy a szóban forgó esetekben az igazi megoldás nem a büntetőeljárás mielőbbi és minél gyakoribb elrendelése lenne, hanem a gyermekjóléti szolgálatok család életébe való kellő időben történő beavatkozása. A rendkívül gyakori családon belüli gyermekbántalmazás talán így eredményesen csökkenne.
Ezen kívül a rendőrség képviselői szerint a Gyvt. hatályba lépése óta bekövetkezett szemléletváltás - vagyis az, hogy a gyermeket a lehető legtovább kell a vér szerinti családjában tartani - megnehezítette a gyermekvédelemmel foglakozó hivatalok, hatóságok munkáját. A két szélsőséges megoldás - tehát vagy a büntetőeljárás megindítása, vagy a kiskorú családban tartása - közötti egyéb intézkedéseket hangsúlytalanoknak, s így általában hatástalanoknak ítélték. Végül a rendőrök szerint az egyes gyermekvédelmi hatóságok igen eltérő módon értelmezik jogaikat és kötelezettségeiket, ezért a gyakorlatuk is igen eltérő. 

IV.2.  A gyermekbántalmazással kapcsolatos büntetőeljárás során szerzett ügyészségi tapasztalatok
	A Heves Megyei főügyész arról tájékoztatott, hogy a főügyészségen - a vizsgálatunk idején - két főállású ügyész kizárólagos feladatkörrel foglalkozik az ifjúságvédelem tárgykörébe tartozó esetekkel. A családon belül elkövetett  - és ismertté vált - gyermekbántalmazási ügyekkel kapcsolatban a főügyész megerősítette, hogy ezen a területen valóban rendkívül nagy a látencia.
A főügyészség - törvényességi felügyeleti jogkörében - a közelmúltban vizsgálta a gyámhatóságok védelembe vételi eljárását. Azt tapasztalták, hogy a gyámhatóságok által hozott határozatok a törvényi feltételeknek, előírásoknak megfeleltek. A határozatokhoz kapcsolódó gondozási-nevelési tervek azonban vagy hiányosak voltak, vagy teljesen hiányoztak.
A főügyészség ifjúságvédelemmel foglalkozó egyik munkatársa szerint maga a védelembe vételi eljárás jogi szabályozása okozza a gondozási-nevelési tervek hiányát vagy hiányosságát. Amíg ugyanis a  gondozási-nevelési terv felülvizsgálatánál a norma határidőt szab meg, addig magának a gondozási-nevelési tervnek az elkészítését időkorlát nélküli kötelezettségként jelöli meg. A Gyermekek jogairól  szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény (kihirdetve 1991. évi LXIV. törvény) 19. cikk 2. pontja szerint a gyermekek védelme érdekében megteendő védelmi intézkedéseknek - többek között - olyan hatékony eljárásokat kell magukban foglalniuk, amelyek a gyermekek és gondviselőik számára szükséges szociális programok létrehozását teszik lehetővé.  Az egyezmény hivatkozott cikkelyével nincs összhangban a gyámhatóságokról valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX.10.) Korm. rendelet (továbbiakban: Gyer.) vonatkozó rendelkezése. E szerint a védelembe vételt elrendelő határozatban a kirendelt családgondozót fel kell hívni a gondozási-nevelési terv elkészítésére. Ennek határidejét azonban a kormányrendelet nem szabja meg. Így e tervek elkészítése esetenként  több hónapig is tarthat. Egyetértve a főügyészség ifjúságvédelmi ügyekkel foglalkozó munkatársaival megállapítottam, hogy a Gyer. előbbiekben feltárt hiányossága magában hordozza a gyermek védelemhez való alkotmányos, emberi joga, és a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye sérelmének közvetlen veszélyét. 

IV.3.  A gyermekjóléti szolgálatok és a gyámhivatalok munkatársaival folytatott szakmai konzultáció tapasztalatai
	A Gyvt.  előírása szerint a települési önkormányzatnak a gyermekjóléti szolgálat szervezését, irányítását és összehangolását gyermekjóléti szolgálat működtetésével vagy családsegítő szolgálat keretében, illetve külön jogszabályban meghatározott képesítési előírásoknak megfelelő személy foglalkoztatásával kell biztosítania.
	Heves megye 118 települése közül a gyermekjóléti szolgáltatást 53 településen (45 %) önálló családgondozó alkalmazásával, 15 településen (12,6 %) önálló családgondozó alkalmazására létrehozott társulással, 10 településen integrált intézménnyel (8,5 %), 30 településen  (25,4 %) intézményi társulással oldják meg. A megye 10 (8,5 %) kistelepülésén jelenleg a gyermekjóléti szolgáltatás semmilyen formája nem működik. 
	A megyei gyámhivatal vezetője - kezdeményezésemre - a személyes konzultációra összehívta a megye tizenegy települése gyermekjóléti szolgálatának és gyámhatóságának munkatársait.  A konzultáción a  megyeszékhely, a megye nagyobb és kisebb lélekszámú városainak, községeinek munkatársai vettek részt. A tizenegy település közül háromban integrált intézményként, négyben intézményi társulásként működik a gyermekjóléti szolgálat, végül ugyancsak háromban önálló családgondozót alkalmaznak. Egy településen 2000. október 1-étől nem működik gyermekjóléti szolgáltatás.  Néhány kisebb településen előfordult, hogy a gyermekjóléti szolgáltatás ellátására közhasznú munkást foglalkoztattak. Ezt a szakemberek - joggal - aggályosnak tartják. A közhasznú munkás feltehetőleg nem rendelkezik megfelelő szakképzettséggel. Nagyobb baj az, hogy nem közalkalmazott vagy köztisztviselő, akit titoktartási eskü kötne. Feladatát csak átmenetileg látja el. Eközben a családok olyan jellegű problémáival kell foglalkoznia, amelyek megoldása komoly szaktudást és a családokkal történő folyamatos, töretlen együttműködést igényel.  Gondot jelent, ha a működtető a minimális tárgyi feltételeket sem tudja biztosítani. Például, ha családgondozó nem tudja a tőle segítséget kérőt olyan helyen fogadni, ahol a bajba került szülő, vagy gyermek négyszemközt oszthatná meg vele a problémáit. 
	A Gyvt. előírja, hogy a gyermekjóléti szolgáltatásnak a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében veszélyeztetettséget észlelő - és jelzőrendszert kell működtetnie. A gyermekjóléti szolgálatok munkatársai elmondták, hogy a családjuk által veszélyeztetett gyermekek esetében a szomszédok ritkán jeleznek. Általában félnek attól, hogy kitudódik ki volt a bejelentő és a család felnőtt tagjai " bosszút állnak " rajtuk. Több esetben - főleg a kisebb településeken - a védőnők is tartanak a család megtorlásától. Ezért ha bejelentési kötelezettségüknek eleget is tesznek, nevük elhallgatását kérik.
A segítő szakemberek megítélése szerint az iskolák, óvodák gyermekvédelmi felelőseivel jó a kapcsolatuk, jelzési kötelezettségüknek az ott dolgozók eleget tesznek. A gyermekjóléti szolgálatok és iskolák, óvodák konfliktusa a szemléleti különbségben fedezhető fel. Miközben ugyanis a gyermekjóléti szakember feladata az lenne, hogy lehetőség szerint a gyereket ne emelje ki a családból, addig a pedagógusok körében még mindig uralkodik az a szemlélet, hogy a problémás gyereket jobb " intézetben " elhelyezni, mert akkor legalább nem zavarja tovább az iskolai, óvodai "munkát".
Több településen az érdekeltek esetmegbeszélésen tárják fel a családok problémáit, együttesen döntenek a segítség mikéntjéről is. Az esetmegbeszéléseket változó - heti, havi, kéthavi - gyakorisággal tartják. Írásban azonban nem mindig rögzítik az ott elhangzottakat.
	A tizenegy település közül kettő képviselője úgy nyilatkozott, hogy az orvosokra nemigen számíthatnak, mint ismeretközlőkre. A rendőrséggel való kapcsolattartásról mindössze három település családgondozója mondta azt, hogy a kapcsolat jó, egymásnak jelzik, ha tudomásuk van a gyermek veszélyeztetettségéről. Egy településen csak akkor szignalizál a rendőrség, ha azt a gyermekjóléti szolgálatok kérik, további hét településen azonban egyáltalán nincs kapcsolat a rendőrséggel.
	A gyermekjóléti szolgálatok munkatársai örömmel veszik, ha a családok önként keresik fel őket, és nem csak kérik, hanem igénylik is a segítségüket. Az alkoholista szülőkkel szemben azonban tehetetlennek érzik magukat. Az alkoholbetegek kényszergyógykezelése ugyanis megszűnt. A súlyosan alkoholfüggő szülők, ha a gyermekeik egészséges fejlődését súlyosan veszélyeztetik, akkor még mindig a gyermeket emelik ki a családból, és nem a veszélyeztető gondozását igyekeznek megoldani.
	A konzultáción részvett tizenegy település közül négyben a gyermekjóléti szolgáltatás működése óta nincs tudomásuk gyermekbántalmazásról. (Egy településen egyszer a bántalmazott gyermek édesanyja jelzett, de itt az elkövető is kiskorú volt, gyakorlatilag gyerekek közötti verekedésről volt szó.) A további hat településen a vizsgált években a gyermekjóléti szolgáltatás összesen tíz esetben szerzett tudomást gyermekbántalmazásról. Ebből hat esetben a gyermeket fizikailag bántalmazták, négy esetben pedig szexuálisan zaklatták. Az említett esetek közül az elkövető hatszor a vér szerinti szülő, négyszer a nevelőszülő volt.  A gyermekjóléti szolgálatnak öt esetben a bántalmazott gyermek, egyszer az óvoda, egyszer az iskola, egyszer a védőnő, egyszer a gyámhivatal, kétszer a bántalmazott gyermek szomszédja jelzett. A szomszédság jelzése egy esetben csak a bántalmazott gyermek saját jelzését erősítette meg. A gyermekbántalmazást észlelő védőnő viszont nem merte a "jelentését" leírni. A bántalmazott gyermekek közül négy családban a gyerekeket védelembe vették. Egy család esetében a vizsgálat idején még kezdeti stádiumban volt az ügy, ezért csak a védelembe vételi javaslatról számolt be a szolgálat képviselője. Négy családból ki kellett emelni a gyerekeket. Egy anyát a gyermekeivel anyaotthonban helyeztek el, a bántalmazó apa pedig börtönbüntetését tölti. A tíz esetből ötben kezdeményeztek büntetőeljárást.
	A vizsgálat során áttanulmányozott vádiratokból és nyomozati iratokból tizenhatot értékeltem érdemben és részletesen. A tizenhatból tizenkét esetben kiskorú veszélyeztetésének büntette alapos gyanúja miatt indult büntető eljárás. A kiskorú veszélyeztetése egy esetben súlyos testi sértés bűntette elkövetése alapos gyanújával is párosult. Kizárólag súlyos testi sértés bűntettének alapos gyanúja miatt két esetben indult büntetőeljárás. Ezen kívül az elkövető nevelése alatt álló sérelmére elkövetett szemérem ellen erőszak bűntettének alapos gyanúja miatt indult egy nyomozás, és ugyancsak egyszer 12. életévét be nem töltött, az elkövető nevelése alatt álló személy sérelmére elkövetett erőszakos közösülés bűntette miatt emelt vádat az ügyészség.

IV.4.  A vizsgálat szempontjából relevánsnak minősített esetekben a megkeresett gyámhatóságok és a gyermekjóléti szolgálatok válaszainak elemzése
	1.) Kiskorú veszélyeztetése bűntette elkövetésének alapos gyanúja miatt az anya bejelentésére indult egy eljárás az apa ellen. A gyermekjóléti szolgálat elődje, a családsegítő központ már 1993-ban foglalkozott a családdal. Ekkor a gyerekek tanulmányi munkáját fejlesztő - és gyógypedagógus segítette. Az anya 1998. januárjában az akkor már működő gyermekjóléti szolgálat segítségét kérte. 
Még a büntetőeljárás megindulása előtt az anya jelezte, hogy családi konfliktusaik miatt gyermekeivel együtt a szüleihez kellett költöznie. Jelzési kötelezettségének az iskola gyermekvédelmi felelőse is eleget tett. A gyermekjóléti szolgálat az anya jelzése után azonnal megkezdte a család alapellátásban való gondozását. A családgondozásba bevonták az iskolát, a családsegítő szolgálatot, a nevelési tanácsadót. A gyermekjóléti szolgálat jogásza az anyának jogi segítséget adott válóperéhez és a vagyonmegosztáshoz. A családgondozó az apával is felevette a kapcsolatot. Az apa nem értette mi a probléma, a közös lakást nem akarta elhagyni. Véleménye szerint gyermekei és felesége jó helyen vannak a nagyszülőknél, fel sem merült benne, hogy neki kellene a közös lakást elhagynia.  Az anya 2000. áprilisában kizárólagos lakáshasználati jogot kapott. Ettől kezdve már csak anyagi problémái miatt igényli a gyermekjóléti szolgálat segítségét, egyebekben a család gondozása sikeres volt. A gyermekjóléti szolgálat az alapellátás keretében megoldotta a problémákat, védelembe vételi javaslatot nem tett a jegyzőnek, ezért a gyámhatóság nem foglalkozott a gyermekekkel. A büntetőeljárás kimeneteléről nem kaptam információt.
	2.) Egy másik esetben három kiskorú gyermek veszélyeztetése bűntette elkövetésének alapos gyanúja miatt az anya ellen - a gyámhatóság és a gyermekjóléti szolgálat feljelentésére - indult  büntetőeljárás. A legidősebb gyermek a nyomozás elrendelésekor 3 éves, a legfiatalabb pedig újszülött volt. A szomszédok bejelentést tettek a gyermekjóléti szolgálatnál arról, hogy a gyermekek anyja és a vele egy háztartásban élő nagyszülő életkörülményei és életvitele nem alkalmas gyermekek nevelésére. A gyermekek apja ekkor börtönbüntetését töltötte. A bejelentést követően a családgondozó, a gyámügyi előadó és a védőnő együtt meglátogatták a családot. A családlátogatás tapasztalatai alapján a következő napon a gyermekek védelembe vételét kezdeményezték. A védelembe vétel után megvizsgálták, hogy a gyermekek elhelyezése megoldható lenne-e családba fogadással, de a gyermekeket családba fogadó közösséget nem találtak. A védelembe vétel után a család gondozása nem vezetett eredményre. A gyermekek gondozását, etetését, felügyeletét továbbra sem látta el sem az anya, sem a nagyanya. Ezért a gyermekjóléti szolgálat javaslatára a gyámhivatal a gyermekeket 1998. augusztusában gyermekvédelmi gondoskodásba vette. Októberben a gyámhivatal keresetet indított az anya szülői felügyeletének megvonására. A három gyermek azóta is gyermekvédelmi gondoskodásban él. Mivel három kisgyermekről volt szó a védőnőnek a családot rendszeresen kellett, vagy kellett volna látogatnia. Felmerül a kérdés, hogy ha a szomszédok is észrevették, hogy a gyermekek ellátatlanok, akkor a védőnő, akinek a családdal rendszeresen volt kapcsolata miért nem vette észre a gyermekek elhanyagoltságát, vagy ha észrevette miért nem jelezte azt.
	3.) Volt olyan ügy is, melyben kiskorú veszélyeztetése bűntette elkövetésének alapos gyanúja miatt a területileg illetékes jegyző feljelentésére, négy kiskorú gyermek anyja ellen indult büntetőeljárás. Ebben az esetben az anya elhagyta a családját, - gyermekeit, akik közül az egyik csecsemőkorú volt - az apára hagyta. 1997. júniusában az anya édesapja jelentette be, hogy lánya elhagyta négy kiskorú gyermekét.
Az apa a három idősebb gyermeket nevelte, de a csecsemő gondozását sem az apa, sem a nagyszülők nem tudták vállalni. A gyámhatóság nyilatkoztatta a gyermek nagynénjét arról, hogy a csecsemő gondozását, nevelését elvállalná-e. Válasza nemleges volt, ezért a csecsemőt intézeti nevelésbe vették. Az anya az ősz folyamán visszaköltözött férjéhez. Novemberben a szülők kérték a csecsemő intézeti nevelésének megszüntetését. A csecsemőotthon vezetője ezt csak azután javasolta miután meggyőződött arról, hogy a szülők rendszeresen látogatták gyermeküket, nevelésére alkalmasaknak találta őket. A gyámhivatal 1998. augusztusában visszahelyezte a gyermeket a családjába, egyben elrendelte a csecsemő utógondozását. A család időközben lakóhelyet változtatott, de ezen a településen is gondozza őket a gyermekjóléti szolgálat. A büntetőeljárás kimeneteléről nem kaptam információt.
 	4.) Kiskorú veszélyeztetése miatt a két sértett gyermek édesanyja is tett büntető feljelentetést a gyermekek édesapja ellen. Az édesanya már 1996-ban felkereste az akkori családsegítő szolgálatot. Kezdetben csak díjhátraléka miatt kért anyagi segítséget, később feltárta a család belső problémáit is. A családon belül folyamatos volt a viszály, veszekedés. Ekkor jogi segítséget kapott válókeresete benyújtásához. A válókeresetet  az anya 1997. elején adta be az illetékes városi bírósághoz. Ezt követően a családsegítő munkatársai szinte napi kapcsolatban voltak vele. Az asszony közölte, hogy férje őt is, a gyerekeket is rendszeresen bántalmazza. A családgondozó elkísérte látleletet vetetni és a rendőrségre kiskorú veszélyeztetése bűntettének alapos gyanúja miatt a feljelentést megtenni. A családsegítő szolgálat a családdal folyamatosan kapcsolatban volt. A gyermekjóléti szolgálatnál az anya 1998. szeptemberében bejelentette, hogy az elhúzódó válóper miatt gyermekeivel együtt folyamatosan veszélyben van, ezért a közös lakásból kénytelen volt az apai nagyszülőkhöz költözni. A gyermekjóléti szolgálat munkatársa meghallgatta az apát, aki tagadta a problémát. A gyermekek veszélyeztetettségéről a gyámhatóság is értesült. A gyámhatóság is kérte a gyermekjóléti szolgálat véleményét arról, hogy védelembe vegyék-e a gyerekeket. Esetmegbeszélés után a gyermekjóléti szolgálat a család alapellátásban való gondozását javasolta. A szülők kapcsolatukat az elmúlt időszakban rendezték, nem váltak el. Mindketten dolgoznak, a lakbért fizetik, gyermekeik iskolába járnak. Jelenleg már a család alapellátásban való gondozása sem szükséges. Az anya önkéntesen fel szokta keresni a gyermekjóléti szolgálatot, de már csak anyagi gondjaikkal kapcsolatosan kér segítséget. Az apa az ellene indult büntetőügyben felfüggesztett börtönbüntetést kapott.
	5.)  Ugyancsak az anya jelentette fel a rendőrségen férjét két kiskorú gyermekének veszélyeztetése miatt.  Az asszony már 1996. októberében felkereste a családsegítő központot, válóperéhez kért jogi tanácsot. A jogi segítségen túl az álláskeresésben és ajándékcsomaggal is segítették. A szülők 1998. júniusában elváltak. A gyermekjóléti szolgálat a válást követően a kapcsolattartási problémák rendezésében is segítségükre volt. A gyermekek nem szívesen mentek az apjukhoz. A gyermekjóléti szolgálat pszichológusa ennek megoldásában volt segítségükre. Az apa egy alkalommal, amikor a gyermekekért ment megütötte az anyát. Ekkor a szolgálat jogásza jogi tanáccsal segítette az asszonyt. Az asszony további segítséget kapott a gyermektartásdíjnak az apa jövedelméből való letiltatásához, a kapcsolattartás újraszabályozásához. 1999-ben sikerült a közös lakást eladni, az anya új lakást vett, ahol gyermekeivel már nyugodt körülmények között él. Az asszony 2000. júliusában megköszönte a gyermekjóléti szolgálat segítségét, tovább már az alapellátásban való családgondozásra sem tartott igényt. A családsegítő központ, majd a gyermekjóléti szolgálat a családot a probléma felmerülésétől kezdődően segítette, az alapellátáson túl gyermekvédelmi gondoskodásra nem volt szükség, ezért a gyámhatóság a családdal nem foglalkozott. A gyermekek apja az ellene indult büntetőügyben felfüggesztett börtönbüntetést kapott.
	6.) Volt olyan eset, amikor mindkét szülő ellen kiskorú veszélyeztetése bűntette elkövetésének alapos gyanúja miatt, a gyermekjóléti szolgálat kezdeményezésére indult eljárás. Az ügyben az apa 1998. szeptemberében felkereste a gyermekjóléti szolgálatot. Elmondta, hogy felesége elhagyta, saját édesanyja pedig - egészségi állapota miatt - nem tudja hat éves fiát ellátni. A gyermekjóléti szolgálat az apa bejelentését követően környezettanulmányt készített a család lakóhelyén. Megállapították, hogy a gyermek veszélyeztetett, szellemileg retardált, óvodába nem jár, társadalombiztosítási kártyája nincs, oltási lapja hiányos. A gyermekjóléti szolgálat munkatársa felajánlotta a segítségét az apának hivatalos ügyei intézéséhez és a beteg nagyszülő orvosi ellátásához. A férfi a segítséget elhárította. Októberre a gyermekjóléti szolgálat időpontot kapott a tanulási képességet vizsgáló bizottságtól a gyermek iskolaérettségének vizsgálatára. A vizsgálatra az apa nem vitte el a gyermeket. A szomszédoktól novemberben bejelentés érkezett a gyámhatósághoz. A bejelentés szerint a gyermek a kutyával együtt a lakásba be volt zárva. A gyermekjóléti szolgálat munkatársa a bejelentést követően felkereste a családot és a gyermek azonnali ideiglenes hatályú gyermekotthoni elhelyezését kérte. A gyámhivatal a gyermeket 1999. januárjában átmeneti nevelésbe vette, azóta is gyermekvédelmi gondoskodásban - nevelőszülőnél - nevelkedik. A gyámhatóság a gyermeket nem vette védelembe, mert az alapellátásban való családgondozás tapasztalatai szerint a gyermek gondozását, nevelését a család nem tudta ellátni, ezért a védelembe vételi eljárás kihagyásával a gyermek érdekében azonnali gyermekotthonba utalására volt szükség. A Heves Megyei Főügyészség a szülők ellen vádat emelt.
	7.) Egy 16 éves fiú sérelmére elkövetett súlyos testi sértés alapos gyanúja miatt tett feljelentést a gyermeket tanító pedagógus. A fiú kollégista volt. Lakóhelyén sem a gyermekjóléti szolgálat, sem a gyámhatóság nem tartotta nyilván. Az illetékes gyámhivatal tájékoztatása szerint a család saját tulajdonú házban, nyugodt körülmények között él. A szülők két gyermeket nevelnek, soha nem merült fel, hogy a gyermekek veszélyeztetettek lennének. A rendőrségtől kapott információk között nem szerepel, hogy ki volt az elkövető, ezért a gyámhatóság tájékoztatásából csak következtetni lehet arra, hogy a kollégista fiút nem feltétlenül családtagja bántalmazta. A büntetőeljárás kimeneteléről nem kaptam információt.
	8.) Volt példa arra is, hogy a  területileg illetékes önkormányzat gyámügyi előadója tett feljelentést kiskorú veszélyeztetése és súlyos testi sértés bűntette elkövetésének gyanúja miatt a gyermek szülei ellen. A szomszédok 1997. novemberében tettek bejelentést a gyámhatóságon, hogy a 20 hónapos kislányt a szülei napközben magára hagyják. A gyámhatóság munkatársa a helyszínen megállapította, hogy a bejelentés igaz. A kisgyermeken fagyási sérülések voltak, élete közvetlen veszélyben forgott. A gyermeket azonnali hatállyal gyermekotthonba helyezték. A gyámhivatal a védőnő és a gyámhatóság kérésére pert indított a szülői felügyeleti jog megvonása iránt is. A gyámhatóság szerint a bűncselekmény elkövetése előtt nem volt a családban olyan zavar, amely beavatkozást igényelt volna. Soha, senki nem jelzett a gyámhatóságon, a család anyagi segítséget sem kért. Ennek ellentmond, hogy a rendőrség szerint a kisgyermek már korábban is volt hasonló jellegű bűncselekmény sértettje, az elkövető akkor az apa volt. A településen a gyermekjóléti szolgáltatást 4 órában gyesen lévő óvodapedagógus látja el. A büntetőeljárás további kimeneteléről nem kaptam információt.
	9.)  1997-ben az anya feljelentése alapján indult büntetőeljárás a gyermek apja ellen. A sértett 12. életévét be nem töltött az apa nevelésére is bízott személy volt. A büntető-feljelentés szerint alapos volt a gyanú arra, hogy az apa erőszakos közösülés bűntettét követett el gyermeke sérelmére. A gyámhatóságra a sértett kislány édesanyja biztatására ment be. Elmondta, hogy apja többször megerőszakolta és segítséget kért. A gyámhatóság a családban nevelkedő öt kiskorú gyermeket azonnali hatállyal ideiglenesen gyermekotthonba utalta. Néhány héten belül sikerült az anyát és gyermekeit anyaotthonban elhelyezni, ezért a gyámhatóság a gyermekek ideiglenes hatályú beutalását megszüntette. A bűncselekmény elkövetését megelőzően a gyámhatóságnak nem volt tudomása a családban nevelkedő gyermekek veszélyeztetettségéről, nem jelezte senki, hogy a család működésében zavarok lennének. A gyermekek nem voltak veszélyeztetettként nyilvántartva. Az apát az ellene indult büntetőügyben a bíróság hét év fegyházbüntetésre ítélte.
	10.) A következő esetben az apa ellen a büntetőeljárás az anya feljelentése alapján indult a nevelése, gondozása alatt álló sértett sérelmére folytatólagosan elkövetett szemérem elleni erőszak bűntette alapos gyanúja miatt. Az apa 1997. és 1999. között több ízben utasította lányát arra, hogy vetkőzzön le és megvizsgálta, hogy szűz-e. Egyszer az apa saját nemi szervét nemi vágya kielégítése érdekében lánya nemi szervéhez érintette. A gyermek apja a büntetőeljárás megindulása után is a családjával élt, sem a rendőrség, sem az ügyészség nem jelezte a gyermek veszélyeztetettségét a gyermekjóléti szolgálatnak vagy a gyámhatóságnak. Az anya sem kért tőlük segítséget. A gyermek veszélyeztetettségéről a gyermekjóléti szolgálat először 2000. februárjában szerzett tudomást. Az alapellátásban való gondozás oka az volt, hogy a 15 éves lány élettársi kapcsolatot létesített. Az iskolában zavarta társai tanulmányi munkáját, ezért magántanuló lett. A gyermekjóléti szolgálat javaslatára a lányt a jegyző március végén védelembe vette. A gyermekjóléti szolgálat, és a gyámhatóságon csak 2000-ben kezdett el foglalkozni a családdal. A családgondozó csak a környezettanulmány készítésekor tudta meg, hogy az apa ellen büntetőeljárás van folyamatban. Ekkor felajánlotta a pszichológus segítségét, de ezt a lány visszautasította. Úgy érezte már túl van a megrázkódtatáson, nem akarja feleleveníteni azt, ami vele történt. Az iratanyagokból az derült ki, hogy a lány éppen az apa tette miatt menekült az élettársi kapcsolatba. Az apa jelenleg börtönbüntetését tölti.
	11.)  Súlyos testi sértés bűntette elkövetésének alapos gyanúja miatt a sérülést szenvedett gyermek családja tett feljelentést. A sértett gyermek családjával sem a gyermekjóléti szolgálatnak sem a gyámhatóságnak nem volt kapcsolata, mert a gyermek nem volt  veszélyeztetett. A sérülést a sértettel közel azonos korú gyermek okozta játék közben, vele a gyermekjóléti szolgálat korábban is foglalkozott. Az "elkövetőt" agresszív, kötözködő magatartása és a másik gyermeknek okozott súlyos testi sértés miatt a jegyző védelembe vette.
	12.) Kiskorú veszélyeztetése bűntette elkövetésének alapos gyanúja  miatt a gyermek apja ellen az anya feljelentésére indult meg a büntetőeljárás. Miután a szülők között az élettársi kapcsolat megszakadt, az apa rendszeresen feltörte a lakás ajtaját, volt élettársát bántalmazta, de a gyereket soha nem bántotta. A gyermeket anyja pszichológushoz hordta, sem a gyámhatóságtól, sem a gyermekjóléti szolgálattól nem kért segítséget. Jelzés hiányában egyik szervnek sem volt tudomása a gyermek veszélyeztetettségéről. Az anya azóta kizárólagos lakáshasználatot szerzett, gyermeke már nincs veszélyben. A büntető-feljelentés további kimeneteléről nem kaptam információt.
	13.) Ugyancsak kiskorú veszélyeztetése bűntette alapos gyanúja miatt 1997-ben az apa ellen indult eljárás az anya feljelentése alapján. Az apa abban az időben nagy mennyiségű alkoholt fogyasztott, családját bántalmazta. Az anya 1998. elején a gyámhatóság segítségét kérte. A gyámhatóság beidézte az apát, kilátásba helyezték a gyermekek védelembe vételét. Az apa változtatott magatartásán, ezért a gyermekek védelembe vételére nem került sor. Mire a gyermekjóléti szolgálat értesült a család problémáiról, addigra már az anya visszavonta feljelentését, életük harmonikusabbá vált, ezért a családot alapellátásban sem gondozzák.
	14.) Az anya ellen 1997-ben a gyámhatóság feljelentésére indult meg a büntetőeljárás, melynek kimeneteléről nincs tudomásom. A szülők válása után  ikerlányaik egyikét édesanyjuk, másikát édesapjuk és apai nagyanyjuk nevelte. Az anya a gyermek nevelését elhanyagolta, fizikailag is bántalmazta. A gyermek veszélyeztetettségét a gyámügyi előadó felismerte, jelezte a rendőrségnek és az apának, aki volt felesége beleegyezésével másik gyermekét is magához vette. Azóta a bíróság a másik gyermeket is az apánál helyezte el, ahol testvérével együtt megfelelő körülmények között nevelkedik, ezért nincs szükség a család gondozására. Az anyának nincs kapcsolata gyermekeivel.
	15.) 1997. májusában a szomszédok a gyámhatóságon bejelentették, hogy az öt éves kisfiút szülei napközben rendszeresen, időnként éjszakára is magára hagyják. A szomszédok látták el élelemmel és meleg ruhával a gyermeket. A bejelentést a gyámügyi előadó, a rendőrség és a védőnő a helyszínen ellenőrizte. Meggyőződtek arról, hogy a bejelentés igaz. A helyi rendőrkapitányság kiskorú veszélyeztetése bűntett alapos gyanúja miatt nyomozást rendelt el, melynek kimeneteléről nincs tudomásom. A gyermeket azonnali hatállyal ideiglenesen gyermekotthonba helyezték. A bejelentést megelőzően a védőnő többször megpróbált a lakásba bejutni, mindig sikertelenül. Miután a család a településre költözött a gyermeket nem jelentették be egészségügyi ellátásra, a védőnő ezért próbálta meg felvenni a szülőkkel a kapcsolatot. A gyermekjóléti szolgálat 1998. júniusában alakult meg a településen.
	16.) Kiskorú veszélyeztetése bűntettének alapos gyanúja miatt az apa ellen 1999 - ben indult büntetőeljárás, melyet a Heves Megyei Főügyészség bizonyítottság hiányában megszüntetett. A kiskorú maga jelezte a problémát és kérte családból való kiemelését. A gyermeket először nagynénje fogadta családba, majd miután a gyermekvédelmi gondoskodásnak ez a formája nem vezetett eredményre a gyámhivatal a kiskorút átmeneti nevelésbe vette és gyermekotthonba helyezte. Szülei nem tartják vele a kapcsolatot. A településen a gyermekjóléti szolgálat 1998. augusztus 1-én alakult meg, de a működésükhöz szükséges feltételeket (irodahelyiség, dologi feltételek) csak 1999. szeptemberében kapták meg. A gyermekjóléti szolgálat vezetőjének véleménye szerint kezdetben sem a családgondozó, sem az önkormányzat nem volt tisztában azzal, hogy a gyermekjóléti szolgálat mint segítő szolgáltatás mit jelent. A működés elején természetesen nem volt jelzőrendszer sem, ezért csak önkéntes segítségkérésről lehetett szó.

V.  Összegzés
	Köztudott, hogy a gyermekbántalmazással kapcsolatos bűncselekményeket nagyon nehéz felderíteni. Ez különösen érvényes azokra a bűncselekményekre, amelyekben a gyermek -vagy fiatalkorú sértettek szexuális zaklatásnak vannak kitéve. Ilyenkor mind a családtagokban, mind a sértettekben olyan erős a szégyenérzet, hogy önként nem, vagy csak nagyon nehezen kérnek segítséget. ( 9. és 10. pontban leírt esetek.) Ezekben az esetekben a sértett gyermek és a szülő számára is nagy segítséget jelentene, ha a rendőrség a büntetőeljárás megindulását követően hivatalból értesítené a gyermekjóléti szolgálatot. A segítő szakemberek ezt követően a pszichológus, jogász, családgondozó szolgálatait ajánlhatnák a megroppant családnak, de különösen a sértettnek.
	A gyámhivatalokkal és a gyermekjóléti szolgálatokkal folytatott konzultáció, valamint a feldolgozott vádiratokból és nyomozati iratokból az derült ki, hogy a rendőrség a Gyvt 17. §. (1) bekezdésének d). pontjában és (2) bekezdésében rögzített jelzési kötelezettségének nem tesz maradéktalanul eleget. A jelzőrendszer bővülését bizonyítja viszont, hogy egyes településeken a gyermekjóléti szolgálatok esetmegbeszélő csoportjainak állandó tagja a rendőrség ifjúságvédelemmel foglalkozó munkatársa. A Heves Megyei Főügyészség által a védelembe vételi eljárások törvényessége tárgykörében végzett vizsgálatának eredménye szerint a gyámhatóságok és a gyermekjóléti szolgálatok mellett a rendőrség is többször kezdeményezett védelembe vételi eljárást. A védelembe vétellel kapcsolatban mind a konzultáción szerzett tapasztalatok, mind a gyermekjóléti szolgálatoktól bekért iratok feldolgozása megerősítette azt, hogy a Gyer. nem ír elő határidőt a gondozási, nevelési tervek elkészítésére, ezért sérülhet a gyermekek kiemelt védelemhez való joga, valamint a jogbiztonság követelménye is veszélyben van. A hatályos jogi szabályozás a családgondozó lelkiismeretére bízza mikor készíti el a tervet. A jegyző a védelembe vett gyermekkel és szüleivel csak akkor tudja az elkészült gondozási nevelési tervet ismertetni, ha azt már eljuttatta hozzá a családgondozó. Mivel a gondozási, nevelési terv a gyermek veszélyeztetettségének megszüntetésére határoz meg feladatokat, annak késedelmes - határidőhöz nem kötött - elkészítése, ismertetése, elfogadása a gyermek veszélyeztetettségének fokozódását eredményezheti.
	A gyermekjóléti szolgálattól kapott iratanyagok feldolgozása során számomra egyértelművé vált, hogy a Gyvt. hatálybalépése előtt is működő családsegítő központok tevékenységét, feladatkörét a lakosság ismerte. Ahol volt ilyen, ott a bajba jutott emberek, akár a családsegítő központtól, akár a később megalakuló gyermekjóléti szolgálattól könnyebben kértek segítséget. (Lásd az 1., 4., 5., és 6. pontban leírt eseteket.) A családsegítő központok és a gyermekjóléti szolgálatok elsősorban akkor tudnak beavatkozni, ha a rászorulók önként kérik a segítségüket és együttműködnek velük. Ehhez viszont nélkülözhetetlen, hogy az adott településen működjön a gyermekjóléti szolgáltatás valamilyen formája, az ott élőknek tudomásuk legyen arról, hogy mivel foglalkoznak, szükség esetén bizalommal forduljanak hozzájuk. Ilyenkor az alapellátás keretében is meg tudják oldani a család problémáit, a gyermekek védelembe vételére esetleges nem lesz szükség.
	Aggályosnak tartom, hogy a védőnők még azokban az esetekben sem jelzik a  veszélyeztetettséget, ha olyan korú gyermekről van szó, akinek rendszeres látogatása a védőnő kötelessége. (Lásd a 2. és 8. pontban feldolgozott eseteket.) Ezt támasztja alá a Heves Megyei Főügyészség már hivatkozott törvényességi felülvizsgálata is, mely szerint " a megvizsgált (a gyermek védelembe vételét kezdeményező) ügyek közül egyetlen egy sem indult védőnők, háziorvosok, illetve házi gyermekorvosok kezdeményezésére, de ügyészségek bíróságok társadalmi szervezetek, egyházak és alapítványok sem jeleztek veszélyeztetett kiskorúakat a gyermekjóléti szolgálat, vagy a gyámhatóságok gyámhivatalok felé. "
	Ahol a gyermekbántalmazással kapcsolatos bűncselekmény elkövetése idején még nem  alakult meg a gyermekjóléti szolgálat ott természetesen nem tudtak segíteni. (Lásd a 8., 15., és 16. pontban feldolgozott eseteket.)
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy  Heves megye településeinek 91,5 százalékában működik a gyermekvédelmi szolgáltatás valamilyen formája. A Gyvt 1997. november 1-jei hatálybalépése óta eltelt mintegy három év alatt az önkormányzatok, de maguk a szakemberek is egyre inkább érzik azt, hogy erre a fajta szolgáltatásra szükség van, a segítőkre nagy felelősség hárul, és a feladatuk nehéz. A szolgáltatást igénybe vevők is kezdik megismerni tevékenységüket, szerencsés esetben önként kértek segítséget. A Gyvt. által kötelezően előírt jelzőrendszert a gyermekjóléti szolgálatok általában működtetik. Az együttműködők köre azonban bővíthető, a közös munka hatékonysága az elvárástól elmarad. A vizsgálat tapasztalatai azt mutatják, hogy a védőnők, orvosok, ügyészek, bírák, a rendőrség jelzései elmaradnak, vagy hiányosak. Kisebb településeken a Gyvt. hatályba lépését követő kezdeti időszakban előfordult, hogy ahol önálló családgondozó alkalmazásával látták el a gyermekjóléti szolgáltatást a képesítési előírásoknak nem megfelelő személyt bíztak meg a feladat ellátásával.  Mindezekkel sérült a gyermekek Alkotmányban rögzített kiemelt védelemhez és gondoskodáshoz, valamint a lehető legmagasabb testi és lelki egészséghez fűződő alkotmányos, emberi joga.

VI. Ajánlások, kezdeményezések

Ajánlások
	A gyermeki jogok védelme és a gyermekvédelmi törvényben foglaltak érvényesítése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján ajánlom:
	1.) A  Szociális és Családügyi Miniszternek, hogy egészítse ki a gyámhatóságokról, valamint a gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. ( IX. 10. ) Korm. rendeletet olyan előírással, amely kötelezően meghatározza, hogy az arra rászoruló gyermek védelembe vételéről rendelkező határozatnak tartalmaznia kell azt a határidőt, amelyen belül  a gondozási-nevelési tervet el kell készíteni.
	2.) A Heves Megye Közigazgatási Hivatala vezetőjének, hogy határidő kikötése mellett hívja fel a mulasztásban megnyilvánuló törvénysértés megszüntetésére azoknak a települési  önkormányzatoknak a képviselőtestületét, melyek a Gyvt. 40. § (1) bekezdésében meghatározott gyermekjóléti szolgálatot eddig nem hozták létre.
	3.) A Belügyminiszternek, hogy fontolja meg a bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló 40/1987. számú BM utasítás kiegészítését olyan előírással, melynek alapján a rendőri nyomozó hatóság köteles értesíteni a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálatot, és a kiskorú lakhelye szerint illetékes első fokú gyámhatóságot abban az esetben, ha a kiskorút nevelő család nagykorú tagjával szemben - a kiskorú erkölcsi, szellemi, testi fejlődését veszélyeztető - bűncselekmény alapos gyanúja miatt indul büntetőeljárás.
	4.) A Legfőbb Ügyésznek, hogy gondoskodjon arról, hogy az ügyészségek a nyomozás törvényessége feletti felügyelet keretében ellenőrizzék azt, hogy a nyomozást folytató rendőri szerv értesíti-e a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálatot, és a kiskorú lakhelye szerint illetékes első fokú gyámhatóságot olyan esetben, amikor a kiskorút nevelő család nagykorú tagja által elkövetett - a kiskorú erkölcsi, szellemi, testi fejlődését veszélyeztető - bűncselekmény alapos gyanúja miatt indul büntetőeljárás.
	5.) A Legfőbb Ügyésznek, hogy gondoskodjon arról, hogy a gyermek- és ifjúságvédelmi szakfeladatokat ellátó ügyészek rendszeresen ellenőrizzék azt, hogy a gyakorlatban érvényesül-e a Gyvt. 17. § (1) bekezdésében foglalt értesítési kötelezettség, vagyis az az előírás, hogy ha a büntetőeljárás sértettje, vagy elkövetője gyermek- vagy fiatalkorú, az eljárás megindulásáról írásban értesíteni kell a nyomozást folytató hatóságnak a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyámhatóságot, és a gyermekjóléti szolgálatot.

Kezdeményezés
	Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy a Heves Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala Vezetője, folyamatosan és visszatérően ellenőrizze, hogy az önálló családgondozót alkalmazó települések jegyzői - mint a gyermekjóléti szolgálatot ellátó személyek munkáltatói - a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 15/1998. (IV. 30.) NM rendeletben foglaltaknak megfelelő személyt alkalmaznak-e családgondozóként.
	A rendőri szerveknek ajánlást nem teszek, de az Obtv. 17. § (1) bekezdésében foglaltak alapján felhívom az Országos Rendőr-főkapitány, és kiemelten a Heves Megyei Rendőr-főkapitány  figyelmét arra, hogy a Gyvt. 17. § (1) bekezdésében foglaltak szerint amennyiben a büntetőeljárás során gyermek- vagy fiatalkorú személy a sértett vagy az elkövető, az eljárás megindulásáról a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyámhatóságot és gyermekjóléti szolgálatot minden esetben írásban értesítse.

Budapest, 2000. december 27.

Gönczöl Katalin

Melléklet

Az Európa Tanács Miniszteri bizottságának (85) 4. számú ajánlása a családon belüli erőszakról

A miniszterek Tanácsa az Európa Tanács alapszabályának 15. b) pontja alapján,

figyelembe véve, hogy ez az erőszak különösen a gyermekeket, valamint az asszonyokat érinti, azonban különböző módon;

figyelembe véve, hogy a gyerekek feljogosítottak a társadalom részéről különös védelmere a megkülönböztetés vagy az elnyomás bármelyik formájával szemben és személyiségük családon vagy más intézményen belüli minden megkárosításával szemben;

figyelembe véve, hogy ez érvényes a nőkre is, akik bizonyos tényleges egyenlőtlenség alanyai, amely megakadályozza őket abban, hogy azt az erőszakot, melynek ők az áldozatai, bejelentsék;

Javasolja, hogy a tagállamok kormányai

I. Tekintetbe véve a családon belüli erőszak megelőzését:
1. Hívják fel a széles közvélemény figyelmét a családon belüli erőszak súlyosságára és különleges jellemzőire, tekintetbe véve a célba vett módszerek támogatását és ennek a jelenségnek a kezelését.
2. Segítsék elő a családok között a szociális és családi kapcsolatokra vonatkozó ismereteknek és tájékoztatásnak az elterjesztését, a lehetséges konfliktus-helyzeteknek a korai vizsgálatát és a személyek közötti és családon belüli konfliktusoknak a kiegyenlítését.
3. Biztosítsák a szükséges hivatásos gyakorlatot mindazoknak, akik a családon belüli erőszak esetén a közbeavatkozásért felelősek, különösen azoknak, akik beosztásuknál fogva abban a helyzetben vannak, hogy vizsgálják ezeket az ügyeket, vagy foglalkoznak ezek áldozataival.

II. Tekintettel a családon belüli erőszakot elkövető állami beavatkozásra:
9. Tegyenek lépéseket annak biztosítására, hogy a családon belüli erőszak eseteiben a szükséges intézkedéseket gyorsan meg lehessen tenni akkor is, ha ideiglenesek; hogy támogassák az áldozatot, és előzzék meg a hasonló incidensek előfordulását.
10. Tegyenek intézkedéseket annak biztosítására, hogy a társak ( házastársak ) közötti konfliktusokat eredményező bármely ügyben elérhetők azokat a gyermekeket bármely erőszak ellen védő intézkedések, amelyeknek ki vannak téve a konfliktusok során, és amelyek súlyosan veszélyeztethetik személyiségük fejlődését. 
16. Tegyenek intézkedéseket annak biztosítására, hogy védelmet nyújtsanak bármely külső befolyással szemben a családon belüli erőszak ügyeiben tanúbizonyságot nyújtó családtagoknak. Különösen a fiataloknak kell segítséget nyújtani alkalmas képviselő segítségével. A bizonyítékok erejét nem szabad csökkenteni az esküre vonatkozó szabályozással.

OBH 4360/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának kiegészítő jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

	Az elmúlt évben  Heves megyében hivatalból vizsgálatot folytattam annak megállapítása érdekében, hogy a gyermekek veszélyeztetésének illetve veszélyeztetettségének megelőzésével kapcsolatos állami feladatellátás hogyan valósul meg a gyakorlatban, hogyan érvényesülnek ezen a területen a gyermekeket megillető alkotmányos emberi jogok.
	A vizsgálatot  2000. december 27-én kelt jelentésemmel zártam le. Vizsgálatom során többek között megállapítottam, hogy a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvt) által kötelezően előírt jelzőrendszert a gyermekjóléti szolgálatok általában működtetik. Az együttműködők köre azonban bővíthető, a közös munka hatékonysága az elvárástól elmarad. A vizsgálat tapasztalatai azt mutatták, hogy a védőnők, orvosok, ügyészek, bírák, a rendőrség jelzései elmaradnak, vagy hiányosak. Mindezekkel sérült a gyermekek Alkotmányban rögzített kiemelt védelemhez és gondoskodáshoz, valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő alkotmányos, emberi joga.
	A gyermeki jogok védelme és a gyermekvédelmi törvényben foglaltak érvényesítése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) és 21. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján a szociális- és családügyi miniszternek, a belügyminiszternek, a legfőbb ügyésznek, Heves Megye Közigazgatási Hivatala vezetőjének, a Heves Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala vezetőjének tettem ajánlásokat és kezdeményezéseket. Az érintettek az általam tett ajánlásokat és kezdeményezéseket elfogadták.
	A rendőri szerveknek ajánlást nem tettem, de az Obtv. 17. § (1) bekezdésében foglaltak alapján felhívtam az országos rendőrfőkapitány, és kiemelten a Heves Megyei rendőr-főkapitány  figyelmét arra, hogy a Gyvt. 17. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a rendőri szervek, amennyiben a büntetőeljárás során gyermek- vagy fiatalkorú személy a sértett vagy az elkövető, az eljárás megindulásáról a kiskorú lakhelye szerint illetékes gyámhatóságot és gyermekjóléti szolgálatot minden esetben írásban értesítse.
	Az országos rendőrfőkapitány a figyelem felhívásra észrevételt tett. Felhívta a figyelmemet a javasolt értesítés részét képző adatkezelés törvényes alapjának a hiányára, az értesítési kötelezettség alapjául szolgáló bűncselekmények körének tisztázatlanságára, valamint az értesítés során átadható személyes adatok szabályozatlanságára. Végül állásfoglalásomat kérte arról, hogy a figyelem felhívásban foglaltakat az adatvédelmi előírások egyidejű tiszteletben tartásával milyen módón és feltételekkel teljesítheti. Az Obtv. 1. §-a szerint az országgyűlési biztos feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen. A törvény ezen rendelkezéséből kitűnik, hogy az országgyűlési biztosnak nem feladata a jogértelmezési problémák feloldása. A felvetett probléma jelentősége miatt azonban szükségesnek találtam az Adatvédelmi Biztos Irodája véleményének kikérését. Kifejtették, hogy a Gyvt 134. 135. és 136. szakasza részletesen meghatározza azokat az adatkezelési szabályokat, amelyek alapján a gyermekvédelemhez kapcsolódó feladatokhoz szükséges személyes adatokhoz az arra illetékesek hozzájuthatnak, vagy felhasználhatnak, illetve amelyek alapján - meghatározott célból - jogszerűen kezelhetők a személyes és különleges adatok, továbbá amelyek biztosítják az érintettek jogainak érvényesülését is.  E törvényi előírásokat azonban nem találták elégségesnek ahhoz, hogy a rendőrség - a személyes adatok felhasználásával - értesítést adjon például egy bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható kiskorúról, vagy arról, hogy egy kiskorút nevelő család tagjaival szemben a kiskorút veszélyeztető bűncselekmény alapos gyanúja miatt büntetőeljárás indult.
	Az Adatvédelmi Biztos Irodájának állásfoglalását elfogadtam. Mivel az értesítési kötelezettség elmaradásával továbbra is fennáll a gyermekek kiemelt védelemhez fűződő jogának sérelme, ezért   az Obtv 25. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján javaslom a szociális-és családügyi miniszternek, hogy kezdeményezze a gyermekvédelmi törvény adatkezelésre vonatkozó szabályainak kiegészítését olyan előírással, amely meghatározza, hogy a bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható kiskorúról, vagy a kiskorút veszélyeztető bűncselekmény elkövetésével alapos gyanúsítható hozzátartozóról milyen adatokat továbbíthat a rendőrség a gyermekjóléti szolgálatnak és a gyámhatóságnak.
	Az Obtv. 21. § (1)  bekezdésében kapott felhatalmazás alapján kezdeményezem, hogy az országos rendőrfőkapitány - a szociális- és családügyi miniszter intézkedéséig, illetve a törvény kiegészítésének teljesüléséig  - saját hatáskörben, belső utasításban szabályozza, hogy a rendőri szervek a Gyvt 17. § (2) bekezdésében előírt jelzési kötelezettségüknek milyen módon és mértékben tegyenek eleget.

Budapest, 2001. március 7.
Gönczöl Katalin

Alkalmazott jogszabályok

1.) 1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
6. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik, hogy minden gyermeknek veleszületett joga van az életre.
2. Az Egyezményben részes államok a lehetséges legnagyobb mértékben biztosítják a gyermek életben maradását és fejlődését.
9. cikk
1. Az Egyezményben részes államok gondoskodnak arról, hogy a gyermeket szüleitől, ezek akarata ellenére, ne válasszák el, kivéve, ha az illetékes hatóságok, bírói felülvizsgálat lehetőségének fenntartásával és az erre vonatkozó törvényeknek és eljárásoknak megfelelően úgy döntenek, hogy ez az elválasztás a gyermek mindenek felett álló érdekében  szükséges. Ilyen értelmű döntés szükséges lehet bizonyos különleges esetekben, például akkor, ha a szülők durván kezelik vagy elhanyagolják gyermeküket, illetőleg ha különválva élnek és dönteni kell a gyermek elhelyezéséről.
2. A jelen cikk 1. bekezdésében említett minden esetben valamennyi érdekelt félnek lehetőséget kell adni az eljárásban való részvételre és véleményük ismertetésére.
18. cikk
1. Az Egyezményben részes államok minden erejükkel azon lesznek, hogy biztosítsák annak az elvnek az elismertetését, amely szerint a szülőknek közös a felelősségük a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért. A felelősség a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért elsősorban a szülőkre, illetőleg, adott esetben a gyermek törvényes képviselőire hárul. Ezeket cselekedeteikben mindenekelőtt a gyermek mindenek felett álló érdekének kell vezetnie.
2. Az Egyezményben említett jogok biztosítása és előmozdítása érdekében a részes államok megfelelő segítséget nyújtanak a szülőknek és a gyermek törvényes képviselőinek a gyermek nevelésével kapcsolatban reájuk háruló felelősség gyakorlásához, és gondoskodnak gyermekjóléti intézmények, létesítmények és szolgálatok létrehozásáról.
19. cikk
1. Az Egyezményben részes államok megtesznek minden arra alkalmas, törvényhozási, közigazgatási, szociális és nevelési intézkedést, hogy megvédjék a gyermeket az erőszak, a támadás, a fizikai és lelki durvaság, az elhagyás vagy az elhanyagolás, a rossz bánásmód vagy a kizsákmányolás - ideértve a nemi erőszakot is - bármilyen formájától mindaddig, amíg szüleinek vagy valamelyik szülőjének, illetőleg törvényes képviselőjének vagy képviselőinek, vagy bármely más olyan személynek, akinél elhelyezték, felügyelete alatt áll.
2. Ezek a védelmi intézkedések szükség szerint olyan hatékony eljárásokat foglalnak magukban, amelyek a gyermek és gondviselői számára szükségesek szociális programok létrehozását teszik lehetővé, továbbá a fentebb leírt rossz bánásmód eseteiben hozzájárulnak a cselekmény felismeréséhez, bejelentéséhez, a jelentés illetékes helyre juttatásához, vizsgálatához, kezeléséhez és az esetek figyelemmel kíséréséhez; szükség szerint magukban foglalják a bírói beavatkozással kapcsolatos eljárást is.
20. cikk
1. Minden olyan gyermeknek, aki ideiglenesen vagy véglegesen meg van fosztva családi környezetétől, vagy aki saját érdekében nem hagyható meg e környezetben, jogosult az állam különleges védelmére és segítségére.
2. Az Egyezményben részes államok hazai jogszabályainak megfelelően intézkednek helyettesítő védelem iránt az ilyen gyermek számára.
3. Ez a helyettesítő védelem történhet családnál való elhelyezés, az iszlám jog kafalah-ja szerinti gondnokság, örökbefogadás, illetőleg szükség esetén megfelelő gyermekintézményekben való elhelyezés formájában. A megoldás kiválasztásánál kellően figyelembe kell venni a gyermek nevelésében megkívánt folyamatosság szükségességét, valamint nemzetiségi, vallási, kulturális és nyelvi származását.
26. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik minden gyermeknek a szociális biztonsághoz, így a társadalombiztosítás juttatásaihoz való jogát, és megteszik a szükséges intézkedéseket arra, hogy hazai jogszabályaiknak megfelelően biztosítsák e jog teljes megvalósulását.
2. A juttatásokat, amennyiben szükségesek, a gyermek és az eltartásáért felelős személyek anyagi erőforrásainak és helyzetének, valamint a gyermek által vagy nevében a juttatás elnyerésére előterjesztett kérelemre vonatkozó bármely más meggondolás alapján kell engedélyezni.

27. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik minden gyermeknek jogát olyan életszínvonalhoz, amely lehetővé teszi kellő testi, szellemi, lelki, erkölcsi és társadalmi fejlődését.
2. Elsősorban a szülők, vagy a gyermekért felelős más személyek alapvető feladata, hogy lehetőségeik és anyagi eszközeik határai között biztosítsák a gyermek fejlődéséhez szükséges életkörülményeket.
3. Az Egyezményben részes államok, az adott ország körülményeit és a rendelkezésre álló eszközöket figyelembe véve, megfelelő intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy a szülőt, illetőleg a gyermek más gondviselőit segítsék e jog érvényesítésében, és szükség esetén anyagi segítséget nyújtanak, valamint segítő programokat hoznak létre különösen az élelmezéssel, a ruházkodással és a lakásüggyel kapcsolatban.
4. Az Egyezményben részes államok megtesznek minden alkalmas intézkedést arra, hogy a gyermektartásdíjat behajtsák a szülőktől vagy a gyermekkel szemben pénzügyi felelősséggel tartozó bármely más személytől, saját területükön és külföldön egyaránt. Különösen azokra az esetekre figyelemmel, amelyekben a gyermekkel szemben pénzügyi felelősséggel tartozó személy nem ugyanabban az államban él, mint a gyermek, a részes államok előmozdítják a nemzetközi megállapodásokhoz való csatlakozást vagy ilyenek megkötését, valamint bármely más, alkalmas megegyezés elfogadását.

2.) 1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról;
1. § (1) E törvény célja, hogy megállapítsa azokat az alapvető szabályokat, amelyek szerint az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez, illetve gondoskodjanak a gyermekek veszélyeztetettségének megelőzéséről és megszüntetéséről, a hiányzó szülői gondoskodás pótlásáról, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatal felnőttek társadalmi beilleszkedéséről.
(2) A törvény meghatározza az (1) bekezdésben megjelölt célok elérése érdekében a gyermekek alapvető jogait és e jogok érvényesítésének garanciáit, a gyermekek védelmének rendszerét, alapvető szabályait.
2. § (1) A gyermekek védelmét ellátó helyi önkormányzatok, gyámhivatalok, bíróságok, rendőrség, ügyészség, más szervezetek és személyek e törvény alkalmazása során a gyermek mindenekfelett álló érdekét figyelembe véve, törvényben elismert jogaikat biztosítva járnak el.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak szerint eljáró szervezetek és személyek tevékenységük során együttműködnek a családdal és - jogszabályban meghatározottak szerint - elősegítik a gyermek családban történő nevelkedését.
(3) A gyermek családban történő nevelkedését segítő ellátást a gyermek és családja helyzetéhez, szükségleteihez igazodóan kell nyújtani.
(4) A családjából bármely okból kikerült gyermek biztonságát, korához és szükségleteihez igazodó gondozását, nevelését, egészséges személyiségfejlődését biztosítani kell.
Gyermeki jogok
6. § (1) A gyermeknek joga van a testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését, jólétét biztosító saját családi környezetében történő nevelkedéshez.
(5) A gyermeknek joga van emberi méltósága tiszteletben tartásához, a bántalmazással - fizikai, szexuális vagy lelki erőszakkal -, az elhanyagolással és az információs ártalommal szembeni védelemhez.
Gyermeki jogok védelme
11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.
(2) A gyermek alkotmányos jogainak védelmét az állampolgári jogok országgyűlési biztosa (a továbbiakban: biztos) a maga sajátos eszközeivel segíti, és ennek során
a) a biztos feladata, hogy a gyermek alkotmányos jogait érintő - tudomására jutott - visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen,
b) a biztos az a) pontban megnevezett intézkedéseiről évente beszámol az Országgyűlésnek.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében
a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos,
b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ,
c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó,
d) a rendőrség,
e) az ügyészség,
f) a bíróság,
g) a menekülteket befogadó állomás, a menekültek átmeneti szállása,
h) a társadalmi szervezetek, egyházak, alapítványok.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a 40. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgálatnál, illetve indokolt esetben kötelesek hatósági eljárást kezdeményezni. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni.
Gyermekjóléti szolgáltatás
39. § (1) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek testi, lelki egészségének, családban történő nevelésének elősegítése érdekében
a) a gyermeki jogokról és a gyermek fejlődését biztosító támogatásokról való tájékoztatás, a támogatásokhoz való hozzájutás segítése,
b) a családtervezési, a pszichológiai, a nevelési, az egészségügyi, a mentálhigiénés és a káros szenvedélyek megelőzését célzó tanácsadás vagy az ezekhez való hozzájutás megszervezése,
c) a szociális válsághelyzetben levő várandós anya támogatása, segítése, tanácsokkal való ellátása,
d) a szabadidős programok szervezése,
e) a hivatalos ügyek intézésének segítése.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében
a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben,
b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése,
c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása.
(3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében
a) családgondozás a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozására,
b) a családi konfliktusok megoldásának elősegítése, különösen a válás, a gyermekelhelyezés és a kapcsolattartás esetében,
c) az egészségügyi és a szociális ellátás, valamint a hatósági beavatkozás kezdeményezése,
d) javaslat készítése a gyermek családjából történő kiemelésére, a leendő gondozási helyére vagy annak megváltoztatására.
(4) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a családjából kiemelt gyermek visszahelyezése érdekében
a) a családgondozás biztosítása - az otthont nyújtó ellátást, illetve a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatást végző intézménnyel együttműködve - a család gyermeknevelési körülményeinek megteremtéséhez, javításához, a szülő és a gyermek közötti kapcsolat helyreállításához,
b) az utógondozás biztosítása - az otthont nyújtó ellátást, illetve a területi gyermekvédelmi szakszolgáltatást végző intézménnyel együttműködve - a gyermek családjába történő visszailleszkedéséhez.
Gyermekjóléti szolgálat
40. § (1) A települési önkormányzat a 39. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgáltatás szervezését, irányítását és összehangolását gyermekjóléti szolgálat működtetésével vagy családsegítő szolgálat keretében, illetve a külön jogszabályban meghatározott képesítési előírásoknak megfelelő személy foglalkoztatásával biztosítja (a továbbiakban együtt: gyermekjóléti szolgálat).
(2) A gyermekjóléti szolgálat - összehangolva a védőnői szolgálattal - szervezési, szolgáltatási és gondozási feladatokat végez. Tevékenysége körében a 39. §-ban foglaltakon túl
a) folyamatosan figyelemmel kíséri a településen élő gyermekek szociális helyzetét, veszélyeztetettségét,
b) meghallgatja a gyermek panaszát, és annak orvoslása érdekében megteszi a szükséges intézkedést,
c) elkészíti a védelembe vett gyermek gondozási-nevelési tervét,
d) szervezi a helyettes szülői hálózatot,
e) segíti a nevelési-oktatási intézmény gyermekvédelmi feladatának ellátását,
f) felkérésre környezettanulmányt készít,
g) kezdeményezi a települési önkormányzatnál új ellátások bevezetését,
h) a területi gyermekvédelmi szakszolgálat felkérésének megfelelően vizsgálja és feltárja az örökbe fogadni szándékozók körülményeit.
(3) Az (1) és (2) bekezdés szerinti gyermekjóléti szolgáltatás térítésmentes.
Gyermekvédelmi gondoskodás
67. § (1) Ha a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges ellátás a szülő beleegyezésével nem biztosítható és ez a helyzet a gyermek fejlődését veszélyezteti, a települési önkormányzat jegyzője, illetve a gyámhivatal a veszélyeztetettség mértékétől függően a 15. § (4) bekezdésében felsorolt intézkedések valamelyikét megteszi.
(2) Ha a szülők között házassági vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban és a gyermek érdekében gyermekvédelmi gondoskodás látszik indokoltnak, a bíróság haladéktalanul megkeresi a gyámhivatalt a szükséges intézkedések megtétele iránt.
(3) Ha a bíróság a gyámhivatalnak a szülői felügyelet megszüntetése, illetőleg a gyermek elhelyezése iránti keresetét elutasítja, a gyermekvédelmi gondoskodás más módját kell választani.
Védelembe vétel
68. § (1) Ha a szülő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(2) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén
a) kötelezi a szülőt, hogy folyamatosan vegye igénybe a gyermekek napközbeni ellátását,
b) kötelezi a szülőt, hogy gyermekével keressen fel valamely családvédelemmel foglalkozó személyt vagy szervezetet,
c) kezdeményezi az illetékes háziorvosnál - súlyos veszélyeztetettség esetén bármely orvosnál - a betegsége, illetve szenvedélybetegsége következtében állandóan vagy időszakosan kóros elmeállapotú szülő, a gyermekkel együttélő más hozzátartozó orvosi vizsgálatát,
d) intézkedik a gyermek egészségét veszélyeztető körülmények megszüntetéséről az illetékes szervek bevonásával,
e) magatartási szabályokat állapít meg a gyermek számára kifogásolt magatartásának megszüntetése érdekében,
f) figyelmezteti a szülőt helytelen életvezetésének, magatartásának következményeire, és felszólítja annak megváltoztatására.
(3) A családgondozó a védelembe vételkor a gyermekre vonatkozóan egyéni gondozási-nevelési tervet készít, melyhez a települési önkormányzat megkeresésére a területi gyermekvédelmi szakszolgálat segítséget ad.
(4) A települési önkormányzat jegyzője - kérelemre bármikor, hivatalból évente - felülvizsgálja a védelembe vétel indokoltságát. Ha a védelembe vétellel a gyermek veszélyeztetettségét megszüntetni nem lehet, a gyermek érdekében a gyermekvédelmi gondoskodás más módját kell választani. Erre a jogkövetkezményre a szülőt figyelmeztetni kell.
(5) A védelembe vétel nem érinti a szülő felügyeleti jogát.
Ideiglenes hatályú elhelyezés
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad, vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete súlyosan veszélyezteti és emiatt a gyermek azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a bíróság, a rendőrség, az ügyészség, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a szakellátás keretében a gyermeket ideiglenesen
a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél, vagy ha erre nincs lehetőség,
b) a legközelebbi ideiglenes gondozási feladatokat is ellátó nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben
helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti az illetékes gyámhivatalt.
(2) A gyermeknek a gondozási helyre viteléről a beutaló szerv gondoskodik.
(3) Az ideiglenes hatályú elhelyezéstől kezdődően a szülő gondozási, nevelési joga szünetel. A beutaló szerv határozata fellebbezésre való tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
73. § (1) Az illetékes gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján került sor - 30 napon belül megvizsgálja, hogy
a) megszüntethető-e az ideiglenes hatályú elhelyezés,
b) az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett fennállnak-e a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránti perindítás feltételei.
(2) A bíróság gyermekelhelyezéssel kapcsolatos döntésének az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott perindítással történő megváltoztatására csak abban az esetben kerülhet sor, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság elhelyezési döntését alapította, később lényegesen megváltoztak.
74. § (1) Ha a gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezés alapján azt állapítja meg, hogy a szülői felügyelet megszüntetésének okai nem állnak fenn, de a gyermek fejlődése a korábbi környezetében nincs biztosítva, 30 napon belül pert indít a szülő (szülők) ellen a gyermeknek a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő elhelyezése iránt.
(2) A gyámhivatal a per megindításával egyidejűleg megállapítja a szülő felügyeleti jogának szünetelését, a különélő másik szülő felügyeleti jogának feléledését, vagy azt a személyt, akinél a gyermeket ideiglenes hatállyal elhelyezték, a gyermek gyámjául rendeli.
75. § Ha a gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést követően azt állapítja meg, hogy a szülői felügyelet megszüntetésének okai fennállnak, 30 napon belül pert indít a szülő ellen a szülői felügyeleti jog megszüntetése iránt, a perindítással egyidejűleg megállapítja a szülő felügyeleti jogának szünetelését, továbbá
a) megállapítja a különélő másik szülő szülői felügyeleti jogának feléledését, és felhívja őt e joga gyakorlására, ha a gyermeket ideiglenes hatállyal nála helyezték el,
b) a gyermek gyámjául rendeli azt a hozzátartozót vagy más személyt, akinél a gyermeket ideiglenes hatállyal elhelyezték,
c) gyámot (hivatásos gyámot) rendel, ha a gyermeket ideiglenes hatállyal nevelőszülőnél, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben helyezték el.
76. § (1) A gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést megszünteti, ha
a) megállapítja, hogy az ideiglenes hatályú elhelyezés feltételei nem álltak fenn, és a gyermek fejlődése korábbi környezetében - szükség esetén védelembe vétel mellett - biztosítható,
b) a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi,
c) a bíróság a szülői felügyelet megszüntetése, illetve a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránti perben jogerősen döntött.
(2) A gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést megváltoztatja, ha megállapítja, hogy az ideiglenes hatályú elhelyezés feltételei fennálltak, azonban a gyermek nevelőszülőnél, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben történő elhelyezését követően válik ismertté, hogy van a gyermek nevelésére alkalmas és azt vállaló különélő másik szülő, más hozzátartozó, illetve más személy, akinél a gyermek ideiglenes hatállyal elhelyezhető.
Átmeneti nevelésbe vétel
77. § (1) A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, ha a gyermek fejlődését a családi környezete veszélyezteti, és veszélyeztetettségét az alapellátás keretében biztosított szolgáltatásokkal, valamint a védelembe vétellel nem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem várható, továbbá, ha a gyermek megfelelő gondozása a családján belül nem biztosítható. Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetve más bentlakásos intézményben helyezi el és gyámot (hivatásos gyámot) rendel.
(2) Az (1) bekezdés szerint átmeneti nevelésbe vett gyermek szülőjének szülői felügyeleti joga szünetel.
(3) Az átmeneti nevelésbe vétel addig biztosítja az egyéni elhelyezési terv szerint a gyermek otthont nyújtó ellátását, amíg a gyermek családja képessé válik a gyermek visszafogadására.
(4) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételéről soron kívül határoz. A határozat fellebbezésre való tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
(5) A gyermeknek a nevelőszülőhöz vagy gyermekotthonba, illetve más bentlakásos intézménybe viteléről a gyámhivatal rendelkezése alapján a gyermek törvényes képviselője vagy a gyermeket gondozó más személy, illetve a gyermek lakóhelye vagy tartózkodási helye szerinti települési önkormányzat jegyzője gondoskodik.
78. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vett gyermek és a szülő kapcsolatát, a szülőnek a nevelőszülővel, gyermekotthonnal, illetve más bentlakásos intézménnyel való együttműködését, továbbá a szülő magatartásában, életvitelében és körülményeiben beálló változásokat folyamatosan figyelemmel kíséri.
(2) Ha az átmeneti nevelésbe vett gyermek szülője kapcsolattartási jogával a gyermek vagy a gyermeket gondozó személy sérelmére visszaél és magatartásával a gyermek nevelését, testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését veszélyezteti, a gyermeket gondozó személy, illetve a gyermek gyámja (hivatásos gyámja) kezdeményezheti a gyámhivatalnál, illetve a bíróságnál a kapcsolattartási jog korlátozását, szüneteltetését vagy megvonását.
(3) Ha az átmeneti nevelésbe vett gyermek szülője neki felróhatóan, a gyermek érdekét súlyosan sértő módon nem működik együtt a gyermekét gondozó nevelőszülővel vagy intézménnyel, a gyermekével nem tart kapcsolatot, továbbá magatartásán, életvitelén, körülményein a gyermek átmeneti nevelésének megszüntetése céljából nem változtat, illetőleg, ha a szülői felügyelet megszüntetésének egyéb oka valósult meg, a gyámhivatal pert indít a szülő ellen felügyeleti jogának megszüntetése iránt.
79. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel feltételeinek fennállását a gyám (hivatásos gyám) tájékoztatása alapján évente felülvizsgálja, és ennek során dönt az egyéni elhelyezési terv fenntartásáról vagy módosításáról.
(2) A gyámhivatal a szülő kérelmére vagy hivatalból a gyermek átmeneti nevelésbe vételét megszünteti, ha annak okai már nem állnak fenn.
 (3) Megszűnik az átmeneti nevelésbe vétel, ha a gyermek tartós nevelésbe került, vagy nagykorúvá vált.
Tartós nevelésbe vétel
80. § (1) A gyámhivatal a gyermeket tartós nevelésbe veszi, ha
a) a szülő (szülők) felügyeleti jogának megszüntetése miatt vagy más okból a gyermeknek nincs felügyeletet gyakorló szülője, feltéve, hogy a gyermek neveléséről a Csjt. 95-97. §-a alapján kirendelt gyám útján nem lehet gondoskodni,
b) a szülő a gyermeke örökbefogadásához az örökbe fogadó személyének és személyi adatainak ismerete nélkül tett hozzájáruló nyilatkozatot, feltéve, hogy a gyermek ideiglenes hatállyal nem helyezhető el a leendő örökbe fogadó szülőnél.
(2) A tartós nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetőleg más bentlakásos intézményben helyezi el, és gyámot (hivatásos gyámot) rendel.
(3) A tartós nevelésbe vétel a gyermek otthont nyújtó ellátását egyéni elhelyezési terv szerint biztosítja - örökbefogadói családban, vagy ha ez nem lehetséges, nevelőszülői családban, gyermekotthonban, illetve más bentlakásos intézményben - és felkészíti a gyermeket az önálló életre.
(4) A gyámhivatal a gyermek tartós nevelésbe vételéről soron kívül határoz. A határozat - ha a gyermek még nincs a gondozási helyén - fellebbezésre való tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
(5) A gyermeknek a nevelőszülőhöz, a gyermekotthonba vagy más bentlakásos intézménybe viteléről a gyermek lakóhelye vagy tartózkodási helye szerinti települési önkormányzat jegyzője gondoskodik.
(6) A gyámhivatal a tartós nevelésbe vételt a gyám (hivatásos gyám) tájékoztatása alapján évenként felülvizsgálja.
81. § (1) Megszűnik a tartós nevelésbe vétel, ha
a) a bíróság a szülői felügyeletet visszaállította,
b) a gyermek a bíróság gyermekelhelyezési döntését követően más személy gyámsága alá került,
c) a gyermeket örökbe fogadták,
d) a gyermek nagykorúvá vált.
(2) A gyámhivatal a Csjt. 92. §-ának (3) bekezdése alapján kapcsolattartásra feljogosított szülő kérelmére a tartós nevelésbe vételt megszünteti, ha
a) a gyermek örökbefogadására nem került sor, és
b) a szülő személye és környezete alkalmas a gyermek nevelésére,
feltéve, hogy a megszüntetés a gyermek érdekében áll.
(3) A tartós nevelésbe vétel megszüntetésével egyidejűleg hatályát veszti a szülőnek a Csjt. 48. §-ának (3) bekezdése alapján tett jognyilatkozata.

3.) a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997.(IX.10.) Korm. rendelet;
84. § (1) A gyermekjóléti szolgálat a javaslatára indult védelembe vétel iránti eljárás során
a) nyilatkozik az alapellátás eredménytelenségének okáról,
b) nyilatkozik a gyermek és szülő együttműködési készségéről,
c) megküldi a gyermekjóléti alapellátás során felvett adatlapot, környezettanulmányt és gondozási tervet,
d) véleményt nyilvánít a gyermek veszélyeztetettségének okairól,
e) javaslatot tesz a kirendelhető családgondozó személyére,
f) javaslatot tesz a Gyvt. 68. §-a (2) bekezdésének a)-f) pontja alapján szükséges intézkedésekre.
(2) Ha a védelembe vétel iránti eljárás nem a gyermekjóléti szolgálat javaslatára indult, a jegyző megkeresi a gyermekjóléti szolgálatot az (1) bekezdés szerinti javaslat 15 napon belül történő megtételére.
85. § A jegyző a védelembe vétel iránti kérelem elutasításával, illetve az eljárás megszüntetésével egyidejűleg a gyermekjóléti szolgálatot felhívja az alapellátás keretében történő segítségadásra, ha
a) nem állnak fenn a védelembe vétel feltételei,
b) a gyermek és szülője nyilatkozatban vállalják a gyermekjóléti szolgálattal való együttműködést, és valószínűsíthető annak eredményessége.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart.
(2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez.
(3) A tárgyaláson meg kell hallgatni a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeken túl azt a családgondozót is, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette.
(4) Az eljárás során a gyermeket és a szülőt nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre.
A határozat tartalma
87. § A védelembe vételről szóló határozat rendelkező része a 14. §-ban meghatározottakon kívül tartalmazza
a) a családgondozó kirendelését,
b) a kirendelt családgondozó felhívását a gondozási-nevelési terv elkészítésére,
c) a gyermek és a szülő kötelezését a családgondozóval való együttműködésre,
d) a gyermek és a szülő figyelmeztetését az együttműködés megtagadásának jogkövetkezményeire,
e) a Gyvt. 68. §-a (2) bekezdésének a)-f) pontja alapján elrendelt intézkedéseket,
f) a felülvizsgálat határidejét.
A családgondozó kirendelése és felmentése
88. § (1) Családgondozóként elsősorban a gyermekjóléti szolgálat azon családgondozóját kell kirendelni, aki a védelembe vételt megelőzően a gyermeket gondozta, a veszélyeztetettségét feltárta. A kirendelt családgondozó - az (5) bekezdésben foglaltak kivételével - a jegyzővel közvetlenül tart kapcsolatot.
(2) A családgondozó tisztsége megszűnik a védelembe vétel megszűnésével, illetve, ha a jegyző a családgondozót felmenti vagy elmozdítja.
(3) A jegyző a családgondozót felmenti, ha alkalmatlan feladatára, a családgondozó fontos okból felmentését maga kéri, vagy utólag keletkezik olyan akadály, amely miatt feladatát megfelelően ellátni nem tudja.
(4) Ha a családgondozó jogaival súlyosan visszaél, kötelességeit nagymértékben elhanyagolja, a jegyző tisztségéből elmozdítja.
 (5) A családgondozót a kirendeléséről, felmentéséről, valamint a védelembe vétel megszüntetéséről a gyermekjóléti szolgálat útján kell értesíteni.
Egyéni gondozási terv
89. § (1) Az egyéni gondozási-nevelési tervet lehetőség szerint a szülővel és a gyermekkel együttműködve kell elkészíteni. A jegyző az elkészült gondozási-nevelési tervet minden esetben ismerteti a szülővel és a gyermekkel. Az ismertetés tényét jegyzőkönyvben kell rögzíteni.
(2) Az egyéni gondozási-nevelési tervben kell meghatározni a családgondozó, a szülő és a gyermek azon feladatait, melyek a gyermek veszélyeztetettségének megszüntetéséhez szükségesek.
A védelembe vétel felülvizsgálata
90. § (1) A védelembe vétel felülvizsgálata iránti eljárás hivatalból vagy a kirendelt családgondozó, a gyermek, a szülő vagy más törvényes képviselő kérelmére indul.
(2) A felülvizsgálat eredményéről szóló határozatban rendelkezni kell:
a) a védelembe vétel fenntartásáról vagy megszüntetéséről,
b) a következő felülvizsgálat határidejéről,
c) az új egyéni gondozási-nevelési terv elkészítésére vonatkozó felhívásról a határidő megjelölésével,
d) a Gyvt. 68. §-ának (2) bekezdésének a)-f) pontja alapján elrendelt újabb intézkedésekről is.
A védelembe vétel megszüntetése és megszűnése
91. § (1) A védelembe vételt meg kell szüntetni, ha
a) eredménnyel járt és a gyermek további nevelése a családjában védelembe vétel nélkül is biztosítható,
b) eredménytelensége miatt a gyermekvédelmi gondoskodás más formájáról kell intézkedni,
c) a fiatalkorú pártfogó felügyeletét elrendelték.
(2) A védelembe vétel megszűnik a gyermek nagykorúvá válásával.
(3) Ha a védelembe vétel fennállása alatt a jegyző illetékessége megszűnik, a kirendelt családgondozót határozatával felmenti, és egyidejűleg értesíti az illetékessé vált jegyzőt a szükséges intézkedések megtétele céljából.
Ideiglenes hatályú elhelyezés
95. § Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki vagy fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat.
96. § (1) A beutaló szerv az ideiglenes hatályú elhelyezésről való döntése előtt meghallgatja a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeket, kivéve, ha a súlyos veszélyeztetettség a gyermek életét közvetlen veszélynek teszi ki.
(2) A beutaló szerv az ideiglenes hatályú elhelyezés formájának meghatározásánál a gyermek személyiségének, egészségi állapotának megfelelően a Gyvt. 72. §-ának (1) bekezdésében meghatározott sorrendiség figyelembevételével dönt.
 (3) Az ideiglenes hatályú elhelyezés időtartama legfeljebb 30 nap, kivéve, ha az ideiglenes hatályú elhelyezés vizsgálatára jogosult gyámhivatal pert indított a gyermek elhelyezése, elhelyezésének megváltoztatása vagy a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
A határozat tartalma
97. § (1) Az ideiglenes hatályú elhelyezésre vonatkozó határozat rendelkező része a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmazza
a) a gyermeknek a gondozási helyre viteléről való rendelkezést,
b) annak a megállapítását, hogy a szülő gondozási, nevelési joga szünetel,
c) a gyermeket gondozásba vevő személy vagy intézmény felhívását a gondozásba vétel időpontjának közlésére,
d) az azonnali végrehajthatóság kimondását.
(2) Az (1) bekezdés szerinti elhelyezést elrendelő határozatról értesíteni kell a gyermekétől különélő szülőt is.
(3) Ha a gyámhivatal dönt a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő ideiglenes hatályú elhelyezésről, a határozat rendelkező része a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmazza
a) a szülő felügyeleti joga szünetelésének megállapítását,
b) a másik szülő felügyeleti joga feléledésének megállapítását vagy a gyámrendelést,
c) a kapcsolattartás kérdésében való döntést,
d) az ideiglenes hatályú elhelyezés kezdő időpontját,
e) az azonnali végrehajthatóság kimondását.
98. § (1) Az ideiglenes hatályú elhelyezésről hozott döntés vizsgálata során az illetékes gyámhivatal
a) meghallgatja a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeket,
b) környezettanulmányt készít,
c) beszerzi mindazon szervek véleményét, amelyek a gyermekkel az ideiglenes hatályú elhelyezést megelőzően foglalkoztak.
(2) A gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést megszünteti, ha annak okai nem állnak fenn, és indokolt esetben megkeresi a jegyzőt a védelembe vétel elrendelése céljából.
(3) A Gyvt. 72. §-ának (1) bekezdésében meghatározott beutaló szerv által elrendelt ideiglenes hatályú elhelyezés megszüntetéséről - ha annak okai már nem állnak fenn - kizárólag a városi gyámhivatal dönt.
Átmeneti nevelésbe vétel
99. § (1) Átmeneti nevelésbe vételre nem kerülhet sor, ha a veszélyeztetettség megszüntetése és a gyermek gondozása megfelelően biztosítható a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő ideiglenes elhelyezéssel, családba fogadással, a gyermek átmeneti gondozásával, valamint más bentlakásos szociális vagy gyermekintézményben történő elhelyezése útján.
(2) Ha az átmeneti nevelésbe vétel feltételei nem állnak fenn, a gyámhivatal a kérelem elutasításával, illetve az eljárás megszüntetésével egyidejűleg megkeresi
a) a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségnyújtásra,
b) indokolt esetben a jegyzőt a védelembe vétel elrendelése céljából.
100. § (1) Ha a gyámhivatal a Gyvt. 77. §-ának (1) bekezdése alapján a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, a gyermek az otthont nyújtó ellátás keretében teljes körű ellátást és segítséget kap a fejlődését veszélyeztető körülmények elhárításához, a családi környezetébe történő visszahelyezéséhez.
(2) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételére irányuló eljárása során
a) feltárja azokat a körülményeket, amelyek a szülőt akadályozzák a gyermek nevelésében és a veszélyeztetettség elhárításában, így különösen a szülők, más családtagok személyiségével, egészségi állapotával, a gyermekhez fűződő viszonyával, életvitelével és szociális helyzetével kapcsolatos lényeges körülményeket,
b) feltárja a gyermek személyiségével, neveltségi és egészségi állapotával kapcsolatos körülményeket,
c) beszerzi a gyermekjóléti szolgálatnál, illetve a jegyzőnél keletkezett korábbi iratokat,
d) meghallgatja a szülőt a gyermek iskolájának, életpályájának, illetve a gyermek tartózkodási helyének kijelölésével kapcsolatban,
e) javaslatot szerez be a gyermek gondozási helyének meghatározásához,
f) beszerzi a szülő vagy tartásra köteles más személy jövedelmi és vagyoni helyzetére vonatkozó igazolásokat,
g) a gyermek tartózkodási helyén környezettanulmányt készít,
h) beszerzi a gyermek három hónapnál nem régebben kiállított születési anyakönyvi másolatát,
i) beszerzi a gyermek egészségügyi szolgáltatás igénybevételére, valamint a közgyógyellátásra jogosító igazolványát.
(3) A gyámhivatal a (2) bekezdés b) pontjában foglaltak vizsgálata során szükség esetén beszerzi a Gyvt. 132. §-ának (1) bekezdésében meghatározott szerv vagy személy szakvéleményét. A gyámhivatal indokolt esetben a szakértőket közös szakvélemény elkészítésére kérheti fel vagy őket együttesen hallgathatja meg.
101. § (1) Az átmeneti nevelésbe vétel iránti eljárás során a gyámhivatal tárgyalást tart.
(2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a nevelésbe vétel okának, céljának és jogkövetkezményének megismeréséhez.

A határozat tartalma
102. § (1) Az átmeneti nevelésbe vételt elrendelő határozat rendelkező része a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmazza
a) a gyermek gondozási helyének meghatározását,
b) a gyám kirendelését és a jogokról és kötelezettségekről való tájékoztatást,
c) az egyéni elhelyezési terv elfogadását vagy a gyermekvédelmi szakszolgálat felhívását az egyéni elhelyezési terv elkészítésére [Gyvt. 82. § (3) bek.],
d) annak megállapítását, hogy a gyermek szülőjének szülői felügyeleti joga szünetel [Gyvt. 77. § (2) bek.],
e) a szülő figyelmeztetését a Gyvt. 78. §-ának (2) és (3) bekezdése, valamint a Csjt. 48/A. §-ának (1) bekezdése szerinti jogkövetkezményekre,
f) az első felülvizsgálat határidejét [Gyvt. 82. § (5) bek.],
g) a gondozási díj fizetésére való kötelezést,
h) a gyermeknek a gondozási helyére történő vitele időpontjára és módjára vonatkozó rendelkezést [Gyvt. 77. § (5) bek.],
i) a gyermek és a szülő kapcsolattartására vonatkozó rendelkezést,
j) a gyermek lakóhelyének megállapítását,
k) az azonnali végrehajthatóság kimondását.
(2) A határozat indokolásának tartalmaznia kell az Áe. 43. §-a (1) bekezdésének c) pontjában foglaltakon kívül az átmeneti nevelésbe vétel okát.
(3) A gondozási díj összege külön határozatban is megállapítható.
(4) Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal értesíti a családi pótlékot és az árvaellátást folyósító szervet, továbbá a gyermek nevelőszülőnél történő elhelyezése esetén a védőnői szolgálatot.
A gyermek gondozási helyének meghatározása
103. § (1) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételének elrendelése előtt szakvéleményt szerez be a gyermekvédelmi szakszolgálattól a gondozási hely meghatározására [Gyvt. 82. § (1) bek.], és lehetőség szerint az egyéni elhelyezési tervre [Gyvt. 82. § (3) bek.].
(2) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételének fennállása alatt szakvéleményt szerez be a gyermekvédelmi szakszolgálattól az átmeneti nevelésbe vétel felülvizsgálatára, illetve megszüntetésére vonatkozóan [Gyvt. 82. § (5) bek.].
104. § (1) A gyámhivatalnak az átmeneti nevelésbe vett gyermek gondozási helyének meghatározásához be kell szereznie a jegyző - gyermekjóléti szolgálat véleményén alapuló - javaslatát.
(2) Az átmeneti nevelésbe vett gyermek gondozási helyének meghatározásánál figyelemmel kell lenni a (3)-(4) bekezdésben, valamint a Gyvt. 82. §-ának (2) bekezdésében meghatározott szempontokra.
(3) A gyermek nemzetiségi, vallási és kulturális hovatartozásának az a gondozási hely felel meg, amely biztosítja
a) a nemzetiségi és kulturális hovatartozásnak megfelelő nyelvi és egyéb ismeretek megszerzését és gyakorlását,
b) a vallási hovatartozásnak megfelelő vallási oktatás igénybevételét és a vallás gyakorlását,
c) a nemzetiségi, kulturális és vallási hovatartozásnak megfelelő társadalmi kapcsolatok fenntartását.
(4) A tartósan beteg vagy fogyatékos, beilleszkedési, magatartási vagy tanulási zavarokkal küzdő, valamint a kora miatt sajátos szükségletekkel bíró gyermek számára olyan gondozási helyet kell kijelölni, amely képes biztosítani a speciális ellátását. Ennek érdekében a gyámhivatal beszerzi a Gyvt. 132. §-ának (1) bekezdésében meghatározott szerv vagy személy szakvéleményét.
105. § (1) A gondozási hely meghatározása során a gyermek és a szülő kérheti, hogy a gyermeket nevelőszülőnél, hivatásos nevelőszülőnél, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben helyezzék el. Az általuk kért elhelyezési módtól akkor lehet eltérni, ha az ellentétes a gyermek érdekével vagy a feltételei nem állnak fenn.
(2) A gyermek és a szülő jogosultak véleményt nyilvánítani a gyermekvédelmi szakszolgálat által javasolt gondozási helyről. A gyámhivatal a döntése során mérlegeli a gyermek és a szülő véleményét.

Egyéni elhelyezési terv
106. § (1) Az egyéni elhelyezési tervet a gyámhivatal általában az átmeneti nevelésbe vétel előtt, a gondozási helyre vonatkozó javaslattal együtt szerzi be. A gyámhivatal a terv elkészítésére legkésőbb az átmeneti nevelésbe vételtől számított 30 napos határidőt is meghatározhat.
(2) A gyámhivatal a terv elfogadásáról az átmeneti nevelésbe vétel elrendelésével egyidejűleg, ha pedig a tervet később terjesztették be, külön határozatban dönt.
(3) A gyámhivatal az egyéni elhelyezési tervet akkor fogadja el, ha megfelel a 107. §-ban foglaltaknak és az átmeneti nevelés céljának.
(4) Amennyiben a gyámhivatal az egyéni elhelyezési tervet nem fogadja el, azt nem módosíthatja, hanem - megjelölve a módosítás szempontjait - újabb terv készítését rendeli el. Ha az újabb elhelyezési tervet sem tartja elfogadhatónak, az elutasításáról határozattal dönt.
107. § (1) Az egyéni elhelyezési terv célja, hogy elősegítse a gyermek saját családjába történő visszahelyezését és ehhez meghatározza a szükséges feltételeket.
(2) A gyámhivatal által elfogadott egyéni elhelyezési terv tartalmazza
a) annak a célnak a megjelölését, hogy az átmeneti nevelés megszüntetése után melyik szülő vagy más hozzátartozó gondozásába kerüljön a gyermek,
b) az átmeneti nevelés várható időtartamát,
c) a gyermek és a szülő kapcsolattartására vonatkozó javaslatot,
d) azokat a feltételeket, amelyekről a szülőnek és a gyermeknek kell gondoskodnia, és amelyek teljesítése nélkül az átmeneti nevelésbe vétel nem szüntethető meg,
e) a szükséges bírósági vagy hatósági intézkedések megjelölését,
f) a rendszeres felülvizsgálat időpontját.
(3) Az egyéni elhelyezési terv tartalmazza továbbá
a) a (2) bekezdés d) pontjában előírt feltételek megvalósításához igénybe vehető szolgáltatások megjelölését,
b) a gyermekvédelmi szakszolgálat, a gyermekotthon családgondozója és a lakóhely szerinti gyermekjóléti szolgálat családgondozója közötti munkamegosztás elveit,
c) a családgondozó, a szülő és a gyermek közötti együttműködés részletes szabályait,
d) a szakmailag indokoltnak tartott egyéb feltételeket.
(4) A gyámhivatalnak az egyéni elhelyezési terv elfogadásáról való döntése nem terjed ki a (3) bekezdésben meghatározott rendelkezésekre.
108. § A gyámhivatal szükség szerint a 107. § (2) bekezdésének a) pontjában foglaltak érdekében felhívja a szülőt a gyermekelhelyezési vagy a gyermekelhelyezés megváltoztatására irányuló per megindítására, vagy maga intézkedik a per megindítása iránt. Ha a bíróság a keresetet jogerősen elutasítja, a gyermek elhelyezésének más módját kell választani.
Az átmeneti nevelésbe vétel felülvizsgálata
109. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel éves felülvizsgálata során tájékoztatást kér a gyámtól, a gyermekvédelmi szakszolgálattól, a gyermekotthontól, illetve a gyermekjóléti szolgálattól
a) a szülő-gyermek kapcsolat alakulásáról,
b) a szülőnek a nevelőszülővel, illetve a gyermekotthonnal való együttműködéséről,
c) a szülő életkörülményeinek alakulásáról,
d) a gyermeknek a kijelölt gondozási helyre történő beilleszkedéséről,
e) a gyám tevékenységéről.
(2) A gyámhivatal a felülvizsgálat során indokolt esetben tárgyalást tart, amelyre meghívhatja a szülőt és a gyermeket, valamint a gyermekotthon, a területi gyermekvédelmi szakszolgálat és a gyermekjóléti szolgálat képviselőjét.
(3) A gyámhivatal a gyermekvédelmi szakszolgálat javaslata alapján
a) fenntartja vagy megszünteti a gyermek átmeneti nevelésbe vételét [Gyvt. 79. § (2) bek.],
b) fenntartja vagy módosítja az elhelyezési tervet [Gyvt. 82. § (5) bek.],
c) megváltoztathatja a gyermek gondozási helyét [Gyvt. 83. § (1) bek.],
d) felmentheti vagy elmozdíthatja a gyámot és új gyámot rendelhet [Gyvt. 83. § (3) bek. és 85. § (6) bek.].

Az átmeneti nevelésbe vétel megszüntetése és megszűnése
110. § (1) Az átmeneti nevelésbe vételt megszüntető, illetve a megszűnést megállapító határozat rendelkező része a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmazza
a) az arra jogosult szülő vagy más személy felhívását a gyermek gondozására,
b) annak megállapítását, hogy a szülő felügyeleti joga feléledt, kivéve, ha a gyermek harmadik személynél került elhelyezésre,
c) a gyám felmentését és szükség esetén a gyám felhívását végszámadásának benyújtására,
d) az otthont nyújtó ellátást biztosítók tájékoztatását e feladatuk megszűnéséről,
e) az átmeneti nevelés megszűnésének megállapítása esetén annak okát,
f) az utógondozás elrendelését és ennek érdekében a gyermekvédelmi szakszolgálat vagy a gyermekotthon felhívását a gyermekjóléti szolgálattal történő együttműködésre (Gyvt. 92. §),
g) a fiatal felnőtt kérelmére az utógondozói ellátás elrendelését,
h) a gondozási díjfizetési kötelezettség megszüntetését.
(2) Ha az átmeneti nevelésbe vétel a gyermek nagykorúvá válása miatt szűnik meg, a határozatban a fiatal felnőttet tájékoztatni kell arról, hogy a vagyonára vonatkozó végszámadást volt gyámjától kérheti.
A tartós nevelésbe vétel
111. § Ha a gyámhivatal a Gyvt. 80. §-ának (1) bekezdése alapján a gyermeket tartós nevelésbe veszi, a gyermek az otthont nyújtó ellátás keretében teljes körű ellátást és segítséget kap az örökbefogadásához vagy más, családot pótló környezetének megteremtéséhez.
112. § (1) A tartós nevelésbe vételt elrendelő határozat rendelkező része a 14. §-ban foglaltakon kívül tartalmazza a 102. § (1) bekezdésében foglaltakat a d), e) és i) pontok kivételével.
(2) A tartós nevelésbe vételt elrendelő határozat indoklása tartalmazza az Áe. 43. §-a (1) bekezdésének c) pontjában foglaltakon kívül a tartós nevelésbe vétel okát, a szülői felügyeleti jogot megszüntető bírói ítélet számát, továbbá a szülői felügyeleti jog megszüntetésének, illetve megszűnésének időpontját.
113. § (1) A gyámhivatal által elfogadott egyéni elhelyezési terv tartalmazza
a) annak a célnak a megjelölését, hogy a gyermek a tartós nevelés megszüntetésével örökbe fogadó szülőkhöz, a tartós nevelésbe vétel fenntartása mellett nevelőszülői családhoz, illetve ennek hiányában milyen más tartós környezetbe kerüljön [Gyvt. 80. § (3) bek.],
b) az a) pont szerinti cél eléréséhez szükséges gondozás várható időtartamát,
c) a cél megvalósításához szükséges bírósági vagy hatósági intézkedések megjelölését, illetve a szociális, mentálhigiénés, személyiségfejlesztő támogatásokat,
d) a rendszeres felülvizsgálat időpontját.
(2) A gyámhivatal a tartós nevelésbe vétel felülvizsgálata során [Gyvt. 80. § (6) bek.] arról foglal állást, hogy a gyermek részére kijelölt gondozási hely, továbbá az egyéni elhelyezési terv megfelel-e a gyermek érdekének.
114. § A tartós nevelésbe vételt megszüntető határozatnak a 110. §-ban foglaltakat kell megfelelően tartalmaznia.

4.) A személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 15/1998. (IV.30.) NM rendelet;
6. § (1) A Gyvt. 39. §-a szerinti gyermekjóléti szolgáltatást úgy kell szervezni, hogy az - szükség esetén - kiterjedjen a településen vagy településrészen élő valamennyi gyermekre.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatást ellátások teljesítésével (gondozással), ellátások közvetítésével (szolgáltatás) vagy szervező tevékenységgel (szervezés) kell biztosítani.
(3) A gondozó tevékenységet, így különösen a családgondozást a gyermekjóléti szolgálat alkalmazottja vagy megbízott szakembere látja el.
(4) A gyermekjóléti szolgálat szolgáltatás közvetítésével segíti elő a gyermek vagy családtagja hozzájutását valamely - nem a szolgálat által nyújtott - szolgáltatáshoz.
(5) A gyermekjóléti szolgálat szervezési feladatai körében gondoskodik a szabadidős programoknak, a gyermekvédelmi feladatokat ellátó személyek és intézmények együttműködésének, valamint a helyettes szülői hálózatnak a szervezéséről.
7. § (1) A települési önkormányzat a gyermekjóléti szolgáltatás alapfeladatain túl speciális szolgáltatásokat is nyújthat. Speciális szolgáltatás különösen a gyermekek utcai szociális gondozása, a lakótelepi gyermekek szociális gondozása, illetve az ifjúsági lelkisegély-telefonvonal működtetése.
(2) Az utcai szociális munka célja a lakóhelyéről önkényesen eltávozó, vagy gondozója által a lakásból kitett, ellátás és felügyelet nélkül maradó gyermek felkutatása, lakóhelyére történő visszakerülésének elősegítése, szükség esetén átmeneti gondozásának vagy gyermekvédelmi gondoskodásban részesítésének kezdeményezése.
(3) A lakótelepi szociális munka célja elsősorban a felügyelet nélkül maradó, illetve az iskolából kimaradt, munkahellyel nem rendelkező, a településen csoportosan csellengő gyermekek és fiatal felnőttek gondozása.
A gyermekjóléti szolgáltatás feladatai
A gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése
8. § (1) A gyermeket, illetve szülőjét tájékoztatni kell mindazokról a jogokról, támogatásokról és ellátásokról, amelyek összefüggésben állnak a gyermek testi, lelki egészségének biztosításával, családban történő nevelkedésének elősegítésével.
(2) A jogokról, támogatásokról és ellátásokról történő tájékoztatást úgy kell szervezni, hogy arról a gyermek - fejlettségétől függően - önállóan, törvényes képviselője nélkül is tudomást szerezhessen.
9. § A gyermekjóléti szolgálat a támogatásokhoz, ellátásokhoz való hozzájutás érdekében
a) segítséget nyújt a gyermek vagy szülője (törvényes képviselője) kérelmének előterjesztéséhez,
b) szükség esetén kezdeményezi a támogatás megállapítását, az ellátás igénybevételét a hatáskörrel rendelkező illetékes hatóságnál, szolgáltatónál,
c) a gyermeket, illetve a szülőt (törvényes képviselőt) felkészíti a támogatás célszerű felhasználására.
10. § Amennyiben a családtervezési, a pszichológiai, a nevelési, az egészségügyi, a mentálhigiénés tanácsadást nem a gyermekjóléti szolgálat végzi, a szolgálat a gyermeket, illetve szülőjét (törvényes képviselőjét)
a) felhívja a tanácsadás igénybevételének lehetőségére,
b) tájékoztatja a tanácsadás céljáról és feltételeiről,
c) segíti a tanácsadást nyújtó felkeresésében.
11. § (1) A gyermekjóléti szolgálat a szociális válsághelyzetben levő várandós anyát
a) tájékoztatja az őt, illetve a magzatot megillető jogokról, támogatásokról és ellátásokról,
b) segíti a támogatásokhoz, ellátásokhoz való hozzájutásban,
c) személyes segítő kapcsolat keretében közreműködik problémái rendezésében.
(2) A gyermekjóléti szolgálat a születendő gyermeke felnevelését nem vállaló várandós anyát tájékoztatja az örökbeadás lehetőségéről, valamint arról, hogy melyik gyámhivatal ad részletes tájékoztatást az örökbefogadási eljárásról.
(3) A gyermekjóléti szolgálat tájékoztatja az illetékes védőnőt a várandós anya szociális válsághelyzetéről.
12. § (1) A gyermek számára olyan szabadidős programokat kell szervezni, amelyek
a) a családban jelentkező nevelési problémák és hiányosságok káros hatásainak enyhítését célozzák, illetve
b) megszervezése a rossz szociális helyzetben lévő szülőnek aránytalan nehézséget okozna.
(2) A gyermekjóléti szolgálat kezdeményezi, hogy a közoktatási intézmények, az ifjúsággal foglalkozó szociális és kulturális intézmények, valamint a társadalmi szervezetek szervezzenek az (1) bekezdés szerinti célokat szolgáló programokat.
 (3) A gyermek részvételének elősegítése céljából a gyermekjóléti szolgálat nyilvántartást vezet a településen rendelkezésre álló, szabadidős programokat nyújtó szervezetekről, illetve programjaikról, és ezekről tájékoztatja a gyermekeket, a szülőket (törvényes képviselőket), valamint az iskolai gyermek- és ifjúságvédelmi felelősöket.
13. § A hivatalos ügyek intézésében való közreműködés során a gyermekjóléti szolgálat
a) segítséget nyújt a gyermeknek, illetve a szülőnek ügyeik hatékony intézéséhez,
b) tájékoztatja a gyermeket, illetve a szülőt az igénybe vehető jogi képviselet lehetőségéről.
A gyermek veszélyeztetettségének a megelőzése
14. § (1) A települési önkormányzat a településen élő gyermekek veszélyeztetettségének megelőzését a gyermekjóléti szolgáltatás útján szervezi.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan észlelő- és jelzőrendszert működtet, amely lehetővé teszi a gyermekeket általában veszélyeztető okok feltárását, valamint az egyes gyermek veszélyeztetettségének időben történő felismerését. Ennek keretében figyelemmel kíséri a településen élő gyermekek
a) életkörülményeit és szociális helyzetét,
b) gyermekjóléti és egyéb szociális ellátások iránti szükségletét,
c) gyermekvédelmi vagy egyéb hatósági beavatkozást igénylő helyzetét.
(3) A gyermekjóléti szolgálat
a) kezdeményezi, szervezi és összehangolja a Gyvt. 17. §-ában meghatározott, valamint más érintett személyek és szervezetek részvételét az észlelő- és jelzőrendszerben,
b) felhívja a Gyvt. 17. §-ában meghatározott személyeket és szerveket jelzési kötelezettségük teljesítésére,
c) nyilvántartja, és a külön jogszabályban meghatározott módon felhasználja az általa kezelt adatokat.
(4) A gyermekjóléti szolgálat az észlelő- és jelzőrendszer részét képező, a gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot ellátó - így különösen a (3) bekezdés a) pontjában meghatározott - személyek és intézmények bármely gyermek veszélyeztetettségével kapcsolatos jelzését fogadja, és a probléma jellegéhez, a veszélyeztetettség mértékéhez, a család szükségleteihez igazodó intézkedést tesz a veszélyeztetettség kialakulásának megelőzése, illetve a veszélyeztetettség megszüntetése érdekében.
(5) A gyermekjóléti szolgálat fogadja a panaszával hozzá forduló gyermeket, és segíti őt problémája megoldásában.
15. § (1) A gyermekjóléti szolgálat működésének megkezdéséről, tevékenységének céljáról és tartalmáról, továbbá elérhetőségéről, valamint szolgáltatásai igénybevételének módjáról tájékoztatja a települési, településrész lakosságát, továbbá a 14. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott személyeket és intézményeket.
(2) A 14. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés, valamint tevékenységük összehangolása érdekében, a gyermekjóléti szolgálat szükség szerint, de legalább havi rendszerességgel esetmegbeszélést tart. Az esetmegbeszélés célja a szolgáltatásra rászoruló gyermeket és családot érintő információk cseréje, azok rögzítése, a feladatok meghatározása, illetve elosztása a részt vevő szakemberek és egyéb meghívottak között.
(3) Az esetmegbeszélés állandó meghívottja az illetékes védőnő, bölcsőde, óvoda munkatársa, iskolai gyermek- és ifjúságvédelmi felelős, a családsegítő szolgálat, illetve a nevelési tanácsadó munkatársa.
(4) Az esetmegbeszélésre a fiatalkorúak hivatásos pártfogóját meg kell hívni, ha olyan család ügyét tárgyalják, melynek bármely tagja fiatalkorúak pártfogó felügyelete alatt áll.
(5) A gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó más személyeket, illetve intézmények képviselőit szükség szerint kell meghívni, így különösen akkor, ha részvételük az egyes gyermekkel kapcsolatos probléma megoldásához, illetve a gyermekek nagyobb csoportját érintő veszélyeztető tényezők megszüntetését célzó cselekvési terv kidolgozásához szükséges.
(6) Évente legalább egy alkalommal - a gyermekjóléti szolgálat által szervezett tanácskozáson - át kell tekinteni a település gyermekvédelmi rendszerének működését, és javaslatot kell tenni annak lehetőség szerinti javítására.
A gyermek veszélyeztetettségének megszüntetése
16. § (1) A kialakult veszélyeztetettség megszüntetésére irányuló családgondozás körében a gyermekjóléti szolgálat családgondozója személyes segítő kapcsolat keretében
a) támogatja a gyermeket az őt veszélyeztető körülmények elhárításában, személyisége helyes irányú fejlődésében,
b) segíti a szülőket a gyermek gondozásában, ellátásának megszervezésében, a családban jelentkező működési zavarok megszüntetésében, illetve
c) kezdeményezi és a gyermeknek nyújtott gyermekjóléti ellátásokkal összehangolja a szülők és más hozzátartozók részére a szociális alapellátás keretében nyújtott személyes gondoskodást.
(2) Az (1) bekezdés szerinti családgondozást tervezett módon, határidő megállapításával kell teljesíteni.
(3) A családgondozó a gondozás megkezdésekor rögzíti a gyermek és szülője (törvényes képviselője) személyi adatait, továbbá helyzetértékelést készít.
(4) Az (1) bekezdésben foglaltak biztosítására a családgondozó - a gyermek és a szülő (törvényes képviselő) közreműködésével - gondozási tervet készít. A gondozási tervet ismertetni kell a gyermekkel és a szülővel (törvényes képviselővel).
(5) A családgondozó - a gyermek és a szülő (törvényes képviselő) közreműködésével - szükség szerint, de legalább hat hónaponként értékeli a gondozás eredményességét, és a megállapításokat a helyzetértékelésben rögzíti.
17. § (1) A gyermekjóléti szolgálat, illetve a speciális szolgálat a családi konfliktusok megoldását az érintett családtagok közötti közvetítéssel, illetve más konfliktuskezelő, családterápiás módszer alkalmazásával segíti elő, vagy javaslatot tesz ilyen szolgáltatás igénybevételére.
(2) A gyermekjóléti szolgálat elősegíti, hogy a szülők - akik a házasság felbontása vagy a gyermek elhelyezése, illetve a szülő és a gyermek közötti kapcsolattartás rendezése céljából indított eljárás résztvevői - értesüljenek a konfliktuskezelő szolgáltatás igénybevételének lehetőségéről.
18. § (1) Ha a gyermek veszélyeztetettségét a gyermek, illetve szülőjének vagy más hozzátartozójának egészségi állapota vagy fogyatékossága okozza, a gyermekjóléti szolgálat egészségügyi vagy gyógypedagógiai ellátás biztosítását kezdeményezi.
(2) Ha a veszélyeztetettség valamely más gyermekjóléti vagy szociális ellátás biztosításával előreláthatólag megszüntethető vagy mérsékelhető, a szolgálat kezdeményezi az ellátás biztosítását.
 (3) Ha a gyermekjóléti szolgálat valamely ellátás biztosítását kezdeményezi, előzőleg kísérletet kell tennie arra, hogy megnyerje a gyermek, illetve szülője (törvényes képviselője) együttműködését, kivéve, ha elháríthatatlan akadály vagy sürgős szükség áll fenn.
(4) A gyermekjóléti szolgálat az eset összes körülményeinek feltárása után mérlegeli, hogy a kialakult veszélyeztetettség megszüntethető-e az önként igénybe vehető alapellátásokkal, vagy a gyermekvédelmi gondoskodás körébe tartozó, illetve egyéb hatósági intézkedés kezdeményezésére van-e szükség.
Javaslattétel gyermekvédelmi gondoskodás ellátására
19. § (1) A gyermekjóléti szolgálat a gyermekvédelmi gondoskodás körébe tartozó hatósági intézkedések közül javaslatot tehet
a) a jegyzőnek a gyermek védelembe vételére, illetve ideiglenes hatályú elhelyezésére,
b) a városi gyámhivatalnak a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésére vagy nevelésbe vételére.
(2) Az (1) bekezdés szerinti javaslatban a szolgálatnak ismertetni kell a gyermek helyzetét, különösen
a) a veszélyeztető körülményeket,
b) a gyermek személyiségének feltárt jellemzőit,
c) a szülő nevelési tevékenységét, és
d) a család szociális helyzetére vonatkozó adatokat,
e) az addig biztosított alapellátásokat, valamint az ügy szempontjából fontos más ellátásokat,
f) a gyermek és a szülő (törvényes képviselő) addigi együttműködési készségét, illetve annak hiányát.
(3) A gyermeket fenyegető közvetlen és súlyos veszély esetén a szolgálat csak a veszély tényét és jellegét nevezi meg, és a többi adat feltárásának mellőzésével tesz javaslatot a hatóság intézkedésére. A hiányzó adatokat a hatóság felhívásától függően szerzi be.
A védelmebe vételhez kapcsolódó szolgáltatási feladatok
20. § (1) Ha a jegyző a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Gyer.) 85. §-a alapján - a védelembe vétel mellőzésével - felhívta a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségadásra, a gyermekjóléti szolgálat felveszi a kapcsolatot a gyermekkel, illetve családjával, és szükség szerint biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást.
(2) A gyermekjóléti szolgálat javaslatot tesz a gyermek védelembe vételére, ha a szolgálat előzetesen megkísérelte a veszélyeztetett gyermeknek az alapellátás keretében történő segítését, de az a gyermek vagy a szülő (törvényes képviselő) megfelelő együttműködésének hiánya miatt nem vezetett eredményre.
(3) A gyermekjóléti szolgálat a védelembe vételre vonatkozó javaslatában közli a gyermeket korábban gondozó családgondozó adatait, illetve szükség esetén javaslatot tesz a jegyzőnek másik családgondozó kirendelésére.
21. § (1) A védelembe vétel során a gyermekjóléti szolgálat vezetője, illetve a kirendelt családgondozó a jegyző határozata alapján biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást.
(2) A családgondozó a gondozási-nevelési tervet a szülővel és a gyermekkel együttműködve készíti el. A terv elkészítésénél figyelembe kell venni az alapellátás során követett gondozási tervet és az alapellátás tapasztalatait.
(3) A gondozási-nevelési terv tartalmazza
a) a veszélyeztető körülmények megjelölését,
b) a védelembe vétel megszüntetéséhez szükséges változásokat, valamint ennek elérése érdekében a családgondozó, a szülő, valamint a gyermek feladatait,
c) a család részére szükséges ellátásokat,
d) a szükségesnek tartott hatósági, illetve bírósági eljárások kezdeményezésének megjelölését,
e) a segítséget nyújtó intézmények, illetve személyek megjelölését, továbbá
f) a szakmailag szükségesnek tartott egyéb rendelkezéseket.
22. § (1) A védelembe vétel során a kirendelt családgondozó feladata
a) a gyermek gondozásának, ellátása szervezésének és a szülői nevelés támogatásának folyamatos biztosítása, valamint
b) a jegyző tájékoztatása - felülvizsgálat keretében, illetve szükség szerint - a gyermek veszélyeztetettségére vonatkozó körülményekről.
(2) A védelembe vétel keretében folytatott családgondozásra a 16. § rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
(3) A családgondozó a szülővel és a gyermekkel fenntartott segítő kapcsolata során elősegíti, hogy
a) a szülő, illetve a gyermek fogadják el a gondozási-nevelési terv céljait, és működjenek együtt a tervben meghatározottak teljesítése érdekében,
b) a szülő, illetve a gyermek nyilatkozattal vállalják az a) pont alatti együttműködést,
c) a szülő váljon alkalmassá, illetve legyen hajlandó a gyermeket veszélyeztető körülmények elhárítására és a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődésének biztosítására,
d) az a)-c) pontban foglaltak alapján sor kerülhessen a védelembe vétel megszüntetésére.
(4) Amennyiben a gondozási-nevelési terv megvalósítása a szülő, illetve a gyermek megfelelő együttműködése miatt nem lehetséges, a családgondozó
a) módosítja a gondozási-nevelési tervet,
b) felhívja a szülő, illetve a gyermek figyelmét arra, hogy a védelembe vétel sikertelensége esetén a gyermekvédelmi gondoskodás más eszközének alkalmazására kerülhet sor,
c) javaslatot tesz a jegyzőnek, illetve a gyámhivatalnak a gyermekvédelmi gondoskodás más eszközének alkalmazására.
(5) A családgondozó a védelembe vétel felülvizsgálata során tájékoztatja a jegyzőt a védelembe vétel körében végzett családgondozói tevékenységéről, és megindokolt javaslatot tesz
a) a védelembe vétel fenntartására vagy megszüntetésére,
b) a jegyző vagy a gyámhivatal által teendő intézkedésekre.
A családjából kiemelt gyermek visszahelyezésének elősegítése, utógondozása
23. § (1) A gyermekjóléti szolgálat a családból kiemelt gyermek visszahelyezését segítő családgondozást a gyámhivatal által elfogadott egyéni elhelyezési terv alapján teljesíti.
(2) A gyermekjóléti szolgálat családgondozója együttműködik a területi gyermekvédelmi szakszolgálat (a továbbiakban: szakszolgálat) vagy a nevelőszülői hálózatot működtető, illetve a gyermekotthon családgondozójával. Az együttműködés keretében a gyermekjóléti szolgálat családgondozója elsősorban a szülőket támogatja a nevelésbe vétel megszüntetéséhez szükséges feltételek megvalósításában, a gyermekkel való kapcsolattartásban.
 (3) A gyermekjóléti szolgálat családgondozója a családgondozást különösen a következő szolgáltatásokkal teljesíti:
a) személyes segítő kapcsolat keretében a szülő és a gyermek kapcsolatának helyreállítása, továbbá folyamatos kapcsolattartásuk segítése,
b) a szülők nevelési, gondozási, háztartásszervezési ismeretei gyarapításának támogatása,
c) közreműködés a család lakáskörülményeinek rendezésében, a lakás felszerelésének és berendezésének elfogadhatóvá tételében,
d) a szülők szociális és egyéb ellátásokhoz való hozzájutásának, ügyeik intézésének támogatása,
e) társadalmi szervezetek és önkéntes segítők közreműködésének kezdeményezése.
(4) A gyermekjóléti szolgálat családgondozója javaslatot tesz a gyámhivatal felé a kapcsolattartás formájának és módjának megváltoztatására, ha a szülők körülményeiben, életvitelében beállott változás azt indokolttá teszi.
(5) A gyermek nevelésbe vételének felülvizsgálata során a gyermekjóléti szolgálat tájékoztatja a gyámhivatalt a Gyer. 109. § (1) bekezdésében foglaltakról.
24. § (1) A gyermekjóléti szolgálat családgondozója a családjába visszahelyezett gyermek utógondozását a gyámhivatal határozata alapján látja el.
(2) Az utógondozás célja a gyermek családjába történő visszailleszkedésének, tanulmányai folytatásának vagy iskolai végzettségének, szakképzettségének megfelelő munkahely-felkutatás segítése.
(3) Az utógondozás során a gyermekjóléti szolgálat családgondozója együttműködik a gyermekotthon, a nevelőszülői hálózatot működtető, illetve a szakszolgálat utógondozójával.
(4) A gyermek visszahelyezését segítő családgondozásra, valamint az utógondozásra egyébként a 16. § szabályait kell megfelelően alkalmazni.
27. § (1) A gyermekjóléti szolgálat szervezhető különösen:
a) önálló gyermekjóléti szolgálat működtetésével,
b) más intézmény keretében,
c) önálló családgondozó alkalmazásával.
(2) Ha az (1) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott szolgálat több telephellyel működik,
a) ki kell jelölni az egyes szolgálatok működési területét, és arról a lakosságot tájékoztatni kell,
b) meg kell határozni az egyes intézmények közötti feladatmegosztás és együttműködés szabályait.
(3) Az önkormányzat speciális feladatkörű gyermekjóléti szolgálatot is szervezhet.
Az önálló gyermekjóléti szolgálat
28. § (1) Az önálló gyermekjóléti szolgálat olyan szolgáltató intézmény, mely az alapellátás keretében alaptevékenységként gyermekjóléti szolgáltatást nyújt.
(2) A gyermekjóléti szolgálat vezetőjének feladata különösen
a) az esetek elosztása a családgondozók között,
b) legalább havonta esetmegbeszélések megszervezése,
c) a családgondozók rendszeres továbbképzésének és szakmai tapasztalatcseréjének megszervezése.
29. § (1) A gyermekjóléti szolgálat családgondozója számára a munkavégzéshez biztosítani kell
a) olyan önálló irodai elhelyezést, amely megfelel a személyes segítő munka követelményeinek,
b) a heti munkaidőkeretnek legalább a felét kötetlen munkaidő-beosztás keretében, a személyes segítő munka, illetve az adatgyűjtés helyszínen való elvégzéséhez,
c) a rendszeres szakmai továbbképzést.
(2) A családgondozó a feladata ellátása során a gyermekkel vagy családjával kapcsolatos adatokat a külön jogszabályban meghatározottak szerint kezeli.
A más intézmény keretében működő gyermekjóléti szolgálat
30. § (1) Ha a gyermekjóléti szolgálat feladatait más intézmény (pl. családsegítő szolgálat) keretében látja el, az önálló gyermekjóléti szolgálatra vonatkozó szabályokat a (2)-(3) bekezdésben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az intézmény alapító okirata tartalmazza a gyermekjóléti szolgálat feladatainak ellátását is.
(3) Az intézményben biztosítani kell a gyermekjóléti szolgálat önálló szakmai egységként történő működtetését.
(4) Ha a gyermekjóléti szolgálat családsegítő szolgálat keretében működik, a lakosságot megfelelően tájékoztatni kell arról, hogy az intézmény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben meghatározott családsegítés feladatán túl a gyermekjóléti szolgálat feladatait is ellátja.
A társulás keretében működő gyermekjóléti szolgálat
31. § (1) Ha a települési önkormányzat társulás keretében vagy ellátási szerződés kötése útján gondoskodik a gyermekjóléti szolgálat feladatainak ellátásáról, a települési önkormányzat tájékoztatja a lakosságot gyermekjóléti szolgáltatást nyújtó szakembereknek az adott településen való elérhetőségéről, a szolgáltatás helyéről, idejéről és gyakoriságáról.
(2) Az (1) bekezdés szerint biztosított gyermekjóléti szolgálat családgondozójára a 29. §-ban foglaltak az irányadók.
Az önálló családgondozó
32. § (1) Ha az önkormányzat önálló családgondozó foglalkoztatásával biztosítja a gyermekjóléti szolgálat feladatainak ellátását, a 2. számú mellékletben meghatározott képesítésű személyt kell családgondozó munkakörben alkalmaznia.
(2) Az önálló családgondozóra - a (3) bekezdésben meghatározott eltérésekkel - az önálló gyermekjóléti szolgálat családgondozójára vonatkozó rendelkezések az irányadóak (29. §).
(3) Az önkormányzat gondoskodik arról, hogy az önálló családgondozó számára szakintézmény - különösen önálló gyermekjóléti szolgálat vagy gyermekjóléti szolgálatként is működő családsegítő szolgálat - biztosítsa
a) szükség szerinti szakmai és módszertani konzultációt,
b) a rendszeres esetmegbeszélést több szakember közreműködésével,
c) a rendszeres szakmai továbbképzést,
d) a családgondozó szakszerű helyettesítését.
A gyermekjóléti szolgálat ellenőrzése
33. § (1) A gyermekjóléti szolgálat szakmai ellenőrzése a Gyvt. 118. §-ának (3) bekezdése szerint történik.
(2) A módszertani feladatot is ellátó gyermekjóléti szolgálat a megyei gyámhivatal, a fenntartó, illetve a működést engedélyező jegyző felkérésre szakvéleményt ad arról, hogy az ellenőrzött gyermekjóléti szolgálat működése megfelel-e a jogszabályban előírt szakmai követelményeknek.

5.) a körzeti védőnői szolgálatról szóló 5/1995. (II. 8.) NM rendelet;
1. § (1) A települési önkormányzat által fenntartott körzeti védőnői szolgálat (a továbbiakban: szolgálat) célja - az egészségügyi alapellátás részeként - a családok egészségének megőrzésére, segítésére irányuló preventív tevékenység, valamint a betegség kialakulásának az egészségromlásnak a megelőzése érdekében végzett egészségnevelés. A védőnő gondozási tevékenységét azon családok körében végzi, ahol várandós és gyermekágyas anya, illetve 0-16 éves korú gyermek él.
(2) A szolgálat az egészségügyi főiskolán védőnői diplomát szerzett körzeti védőnőkből (a továbbiakban: védőnő) áll.
(3) A védőnő feladatai a következők:
f) családgondozás.
2. § (4) A 0-6 éves korú gyermekek gondozása során a védőnő
a) családlátogatás keretében, illetve önálló tanácsadás során folyamatos, egyéni, célzott és igény szerinti gondozást végez. Segíti a harmonikus szülő-gyermek kapcsolat kialakulását, a gyermeknevelést, a szocializációt, a gyermek állapotának és korának megfelelő táplálását az egészséges fejlődés érdekében. Tanácsot ad a gondozás során felmerült problémák rendezéséhez,
b) fokozott figyelemmel kíséri az újszülöttek, a koraszülöttek, a kissúllyal születettek, valamint az egészségi és környezeti ok miatt veszélyeztetett csecsemők és gyermekek pszichoszomatikus fejlődését,
a) a gyermek testi és szellemi fejlődését követve a védőnő feladata az egészséges életmód kialakításához szükséges ismeretek átadása a gyermeket nevelő családoknak,
b) a gyermek fejlkődését veszélyeztető tényezők időben történő észlelésével, szűrővizsgálatok végzésével, szükség esetén intézkedéssel a védőnő mindent megtesz a gyermek zavartalan fejlődésének biztosítása érdekében,
e) különös figyelemmel kíséri a környezeti ok miatt veszélyeztetett, valamint a nevelőszülőhöz kihelyezett gyermek fejlődését.
(6) A családgondozás területén a védőnő feladata a gondozott családban előforduló egészségi, mentális és környezeti veszélyeztetettség megelőzése, felismerése.

6.) 1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
122. § (1) Bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést; a feljelentés kötelező azokban az esetekben, amelyekben a feljelentés elmulasztása bűncselekmény.
(2) Minden hatóság és hivatalos személy köteles a hivatali hatáskörében tudomására jutott bűncselekményt - ha az elkövető ismert, annak megjelölésével - feljelenteni. A feljelentéshez csatolni kell a bizonyítási eszközöket, vagy ha ez nem lehetséges, a megőrzésükről kell gondoskodni.
123. § (1) Magánindítványra büntethető bűncselekmény miatt csak a jogosult feljelentése alapján indítható büntető eljárás. A magánindítvány előterjesztésére jogosultnak minden olyan nyilatkozatát, amely szerint az elkövető büntetőjogi felelősségrevonását kívánja, magánindítványnak kell tekinteni.
127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
b) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
c) a feljelentett cselekményt már jogerősen elbírálták.
d)
145. § (1) A nyomozó hatóság az iratokat a nyomozás befejezésének közlésétől számított nyolc napon belül megküldi az ügyésznek.
(2) Az ügyész az ügy iratait harminc napon belül megvizsgálja, és ennek eredményéhez képest
a) vádat emel,
b) pótnyomozást rendel el,
c) a nyomozást felfüggeszti,
d) a nyomozást megszünteti.
325. § (1) A magánvádló a vádat az ügydöntő határozat meghozataláig elejtheti, a vád elejtését nem köteles indokolni. A 319. § (1) bekezdésének a) pontja a tárgyaláson is irányadó.

7.) 1978. évi IV. törvény a büntető törvénykönyvről
Emberölés
166. § (1) Aki mást megöl, bűntettet követ el, és öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés tíz évtől tizenöt évig terjedő, vagy életfogytig tartó szabadságvesztés, ha az emberölést
a) előre kitervelten,
b) nyereségvágyból vagy
c) más aljas indokból, illetőleg célból,
d) különös kegyetlenséggel,
f) több emberen,
g) sok ember életét veszélyeztetve,
h) különös visszaesőként,
i) tizennegyedik életévét be nem töltött személy ellen
követik el.
Testi sértés
170. § (1) Aki más testi épségét vagy egészségét sérti, ha a sérülés vagy a betegség nyolc napon belül gyógyul, a könnyű testi sértés vétségét követi el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Ha a testi sértéssel okozott sérülés vagy betegség nyolc napon túl gyógyul, az elkövető a súlyos testi sértés bűntettét követi el és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) Ha a testi sértést aljas indokból vagy célból, továbbá ha védekezésre vagy akaratnyilvánításra képtelen személlyel szemben követik el, a büntetés bűntett miatt könnyű testi sértés esetén három évig, súlyos testi sértés esetén egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés.
(4) Bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az elkövető, ha a testi sértés maradandó fogyatékosságot vagy súlyos egészségromlást okoz, illetőleg, ha a súlyos testi sértést különös kegyetlenséggel követi el.
(5) A büntetés két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztés, ha a testi sértés életveszélyt vagy halált okoz.
(6) Aki a súlyos testi sértést gondatlanságból követi el, vétség miatt egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel, a (4) bekezdésben meghatározott esetben három évig, életveszélyes sérülés okozása esetén öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(7) Az (1) bekezdésben meghatározott vétség elkövetője csak magánindítványra büntethető.

Segítségnyújtás elmulasztása
172. § (1) Aki nem nyújt tőle elvárható segítséget sérült vagy olyan személynek, akinek az élete vagy testi épsége közvetlen veszélyben van, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a sértett meghal, és életét a segítségnyújtás megmenthette volna.
(3) A büntetés bűntett miatt három évig, a (2) bekezdés esetén öt évig terjedő szabadságvesztés, ha a veszélyhelyzetet az elkövető idézi elő, vagy ha a segítségnyújtásra egyébként is köteles.
Családi állás megváltoztatása
193. § (1) Aki más családi állását megváltoztatja, így különösen gyermeket kicserél, vagy más családba csempész, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
Kiskorú elhelyezésének megváltoztatása
194. § Aki végrehajtható hatósági határozat alapján elhelyezett kiskorút attól, akinél a hatóság elhelyezte, annak beleegyezése nélkül, az elhelyezés tartós megváltoztatása céljából elvisz, avagy a kiskorút rejtve vagy titokban tartja, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
Kiskorú veszélyeztetése
195. § (1) A kiskorú nevelésére, felügyeletére vagy gondozására köteles személy, aki e feladatából folyó kötelességét súlyosan megszegi, és ezzel a kiskorú testi, értelmi vagy erkölcsi fejlődését veszélyezteti, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, az (1) bekezdés szerint büntetendő az a nagykorú személy, aki kiskorút bűncselekmény elkövetésére vagy züllött életmód folytatására rábír, vagy rábírni törekszik.
(3) Bűntett miatt két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő az a nagykorú személy, aki a kiskorúval kényszermunkát végeztet.
Tiltott pornográf felvételek készítése
195/A. § (1) Aki kiskorú személyről video-, film-, fénykép- vagy más módon előállított pornográf képfelvételt vagy képfelvételeket készít, ilyen képfelvételt forgalomba hoz, azzal kereskedik, illetőleg ilyen képfelvételt más számára hozzáférhetővé tesz, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
Tartás elmulasztása
196. § (1) Aki jogszabályon alapuló és végrehajtható hatósági határozatban előírt tartási kötelezettségét önhibájából nem teljesíti, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
Erőszakos közösülés
197. § (1) Aki mást erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel közösülésre kényszerít, vagy más védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát közösülésre használja fel, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be,
b) a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll,
c) a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen közösülnek.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett erőszakos közösülés a (2) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.
Szemérem elleni erőszak
198. § (1) Aki mást erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel fajtalanságra, vagy ennek eltűrésére kényszerít, vagy másnak a védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát fajtalanságra használja fel, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be,
b) a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll,
c) a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen fajtalankodnak.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett szemérem elleni erőszak a (2) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.
Természet elleni fajtalanság
199. § Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki ennél fiatalabb, azonos nemű személlyel fajtalankodik, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
Természet elleni erőszakos fajtalanság
200. § (1) Aki azonos nemű személyt erőszakkal, avagy az élet vagy testi épség ellen irányuló közvetlen fenyegetéssel fajtalanságra vagy ennek eltűrésére kényszerít, vagy védekezésre, illetőleg akaratnyilvánításra képtelen állapotát használja fel fajtalanságra, bűntettet követ el, és két évtől nyolc évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) A büntetés öt évtől tíz évig terjedő szabadságvesztés, ha
a) a sértett a tizenkettedik életévét nem töltötte be,
b) a sértett az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll,
c) a sértettel azonos alkalommal, egymás cselekményéről tudva, többen fajtalankodnak.
(3) A büntetés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztés, ha a tizenkettedik életévét be nem töltött sértett sérelmére elkövetett természet elleni erőszakos fajtalanság a (2) bekezdés b) vagy c) pontja szerint is minősül.
Megrontás
201. § (1) Aki tizennegyedik életévét be nem töltött személlyel közösül, valamint az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennegyedik életévét meg nem haladott személlyel fajtalankodik, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennegyedik életévét be nem töltött személyt arra törekszik rábírni, hogy vele közösüljön vagy fajtalankodjék, bűntettet követ el és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig, illetőleg egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1), illetőleg a (2) bekezdésben meghatározott bűncselekmény sértettje az elkövető hozzátartozója, avagy az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll.
202. § (1) Aki tizennegyedik életévét be nem töltött személyt arra bír rá, hogy mással közösüljön vagy fajtalankodjék, bűntettet követ el, és egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(2) Az a tizennyolcadik életévét betöltött személy, aki tizennegyedik életévét be nem töltött személyt arra törekszik rábírni, hogy mással közösüljön vagy fajtalankodjék, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
(3) A büntetés két évtől nyolc évig, illetőleg egy évtől öt évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1), illetőleg a (2) bekezdésben meghatározott bűncselekmény sértettje az elkövető hozzátartozója, avagy az elkövető nevelése, felügyelete, gondozása vagy gyógykezelése alatt áll.

8.) 1994. évi XXXIV. törvény a rendőrségről
1. § (2) A Rendőrség a közbiztonság és a belső rend védelme körében az e törvényben és törvény felhatalmazása alapján más jogszabályban meghatározott bűnmegelőzési, bűnüldözési, államigazgatási és rendészeti feladatkörében:
a) általános bűnügyi nyomozó hatósági jogkört gyakorol, végzi a bűncselekmények megelőzését és felderítését;
2. § (1) A Rendőrség védelmet nyújt az életet, a testi épséget, a vagyonbiztonságot közvetlenül fenyegető vagy sértő cselekménnyel szemben, felvilágosítást és segítséget ad a rászorulónak. A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.
(2) A Rendőrség a feladatának ellátása során
a) együttműködik az állami és a helyi önkormányzati szervekkel, a társadalmi és a gazdálkodó szervezetekkel, az állampolgárokkal és azok közösségeivel;
b) segítséget nyújt - jogszabályban meghatározott esetben - az állami és a helyi önkormányzati szervek hivatalos eljárásának zavartalan lefolytatásához;
c) támogatja a helyi önkormányzatoknak és az állampolgárok közösségeinek a közbiztonság javítására irányuló önkéntes tevékenységét.
13. § (1) A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendőrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli, feltéve, hogy az intézkedés szükségességének időpontjában intézkedésre alkalmas állapotban van.

9.) A rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995.(III.1) BM rendelet
6. § (1) Bűncselekmény vagy szabálysértés észlelése, valamint a közrendet, a polgárok személyét vagy javait fenyegető veszélyhelyzet esetén a rendőrt intézkedési kötelezettség terheli [Rtv. 13. § (1) bek.].
(2) A rendőr intézkedik olyan, a közbiztonságot veszélyeztető helyzetek elhárítására is, amelyek nem kizárólag a rendőrség hatáskörébe tartoznak, így különösen természeti vagy ipari katasztrófa színhelyén, súlyos fertőző betegség, fertőző állatbetegség észlelése vagy elhagyott robbanó-, illetve sugárzó vagy mérgező anyag találása esetén. Ennek során értesíti az illetékes szervezeteket, lezárja a területet, megteszi a mentés elősegítése, a személy- és vagyonbiztonság érdekében szükséges halaszthatatlan intézkedéseket.
(3) Több, egy időben szükséges intézkedés közül először a súlyosabb sérelemmel fenyegető helyzetnek megfelelő intézkedést kell foganatosítani.

10.) A gyermek és ifjúságvédelmi ügyészi szakfeladatok ellátásáról szóló 11/1987. Legf. Ü. utasítás
E szakfeladatokat a Legfőbb Ügyészségen a legfőbb ügyész büntetőjogi szakterületet irányító helyettesének közvetlenül alárendelt Gyermek- és Ifjúságvédelmi Osztály, a főügyészségeken pedig ugyancsak a büntetőjogi szakterületet irányító főügyészhelyettesnek közvetlenül alárendelt ilyen elnevezésű szervezeti egységek, vagy e feladattal megbízott ügyészek látják el.
A gyermek- és ifjúságvédelmi szakfeladatokat ellátó ügyész (a továbbiakban: fiatalkorúak ügyésze) a hatáskörébe tartozó ügyekben
a) ellátja a nyomozás törvényessége feletti felügyeletet,
b) közreműködik a büntetőbírósági eljárásban,
c) ellátja az általános felügyeletet,
d) együttműködik a gyermek- és ifjúságvédelemben (bűnmegelőzésben) érdekelt állami és társadalmi szervekkel.
A fiatalkorúak ügyésze felügyeleti és egyéb tevékenységét a helyi ügyészségek közreműködésével a hatályos legfőbb ügyészi szakági alaputasítások alapján - a jelen utasításban foglalt eltérésekkel - végzi.
1. § (1) A fiatalkorúak ügyésze, valamint a helyi ügyészségek elősegítik a gyermek- és fiatalkorúak által elkövetett, valamint a hatáskörükbe utalt egyéb bűncselekmények üldözését, az általános és speciális eljárási rendelkezések maradéktalan megtartását. Gondoskodnak arról, hogy a büntetőeljárás során tett intézkedések is a nevelés érdekeit szolgálják.
(2) A fiatalkorúak ügyében eljáró ügyész közreműködik a bűncselekmények elkövetését elősegítő vagy lehetővé tevő okok és körülmények felderítésében és megszüntetésében. Intézkedik az újabb bűncselekmények elkövetésének megelőzése, továbbá a szükséges védő- és óvóintézkedések megtétele iránt.
2. § A megyei (fővárosi) főügyész szükséghez képest gyermek- és ifjúságvédelmi operatív értekezletet hív össze a veszélyeztetettség és a bűnözés megelőzése érdekében. Erre a gyermek- és ifjúságvédelemben érdekelt állami és társadalmi szervek képviselőit kell meghívni.
9. § Az ügyésznek a 7/1989. Legf. Ü. utasítás 3. § (1) és (2) bekezdéseiben foglaltakon túl körültekintően kell vizsgálni, hogy a nyomozó hatóság
a) a környezettanulmányt,
b) az iskolai, a munkahelyi, illetőleg a nevelői (intézeti, bv. intézeti) jellemzést,
c) az erkölcsi bizonyítványt,
d) az esetleges korábbi gyámhatósági védő- és óvóintézkedésekre, illetőleg pártfogó felügyeletre vonatkozó információkat, továbbá az előző elítéléssel összefüggő iratokat, illetve bírósági határozatot,
e) a kiskorú veszélyeztetésének bűntette miatt indított bűnügyben, továbbá a szülői felügyeleti jog megszüntetésének indokoltsága esetén a szülői felügyelet fennállására vonatkozó adatokat,
f) amennyiben a fiatalkorú
- személyi igazolvánnyal nem rendelkezik, vagy
- személyi igazolványába bejegyzett adatok helyessége iránt kétség merül fel, illetőleg
- előzetes fogvatartásban van, az életkort bizonyító közokiratot, vagy annak fotómásolatát beszerezte-e,
g) a gondozót a fiatalkorú egyéniségére, értelmi fejlettségére és életviszonyaira kihallgatta-e,
h) a törvényes képviselőt (eseti gondnokot) és a védőt értesítette-e azokról az eljárási cselekményekről, amelyeknél jelen lehetnek, valamint az eljárásban hozott érdemi határozatokat velük közölte-e.
10. § (3) Az iratok külön kezelt harmadik példányát a vádirattal, illetőleg a bíróság elé állításról készített feljegyzéssel a bírósághoz, a kizárólag szabálysértési eljárásra tartozó cselekmény esetén az illetékes szabálysértési hatósághoz, minden más esetben, amennyiben a fiatalkorú érdekében védő- és óvóintézkedés szükséges, az illetékes gyámhatóságnak kell megküldeni a nyomozást megszüntető határozattal együtt.
14. § (1) A kiskorú veszélyeztetése miatt indított ügyekben az általános szabályok szerint illetékes bíróság előtti vádemelés esetén a vádiratnak tartalmaznia kell a Be. 29. § (5) bekezdésének felhívását is.
(3) A szülő által a gyermeke sérelmére elkövetett szándékos bűncselekmény esetén, ha a szülői felügyelet megszüntetésének a Csjt. 88. § (1) bekezdésében meghatározott feltétele fennáll, a vádiratban (vádindítványban) indítványozni kell, hogy a bíróság a vádlott szülői felügyeleti jogát a Be. 215/A. § a) pontja alapján szüntesse meg.
15. § (1) Az ügyész - ha védő- és óvóintézkedést lát szükségesnek - a vádirat (vádindítvány), illetőleg az általa hozott nyomozást megtagadó vagy megszüntető határozat egy példányát megküldi az illetékes gyámhatóságnak azzal, hogy intézkedéséről értesítse.
16. § (2) A nyomozó hatóság nyomozást megtagadó és megszüntető határozatainak felügyeleténél vizsgálni kell a gyermekkorú elkövetőkkel szemben alkalmazott rendőri intézkedések megalapozottságát és törvényességét.
(3) Az előbbiekben előírt felügyelet során az ügyész indokolt esetben gyámhatósági védő- és óvóintézkedés kezdeményezésére utasíthatja a nyomozó hatóságot, ha az utóbbi azt elmulasztotta.
(4) A nyomozó hatóság által kezdeményezett gyámhatósági védő- és óvóintézkedéseket a fiatalkorúak ügyésze általános felügyeleti jogkörében vizsgálja.
23. § (1) A fiatalkorúak ügyészének hatáskörébe tartozik - a munkajog és munkavédelem, valamint a szabálysértések kivételével - a főügyészség illetékességi területén működő nem országos hatáskörű állami szervek gyermek- és ifjúságvédelmet érintő általános érvényű rendelkezéseinek, egyedi döntéseinek és jogszabályon alapuló egyéb tevékenységének törvényességi felügyelete.
25. § A fiatalkorúak ügyésze törvényességi felügyeleti jogkörében vizsgálja
a) a Magyar Köztársaság törvényeiben a gyermekek részére biztosított jogok érvényesülését a közigazgatási eljárásban és az oktatási, nevelési intézmények, valamint a gyermek- és ifjúságvédő intézetek működésében,
b) az egyes büntető jogszabályok büntetőeljáráson kívüli végrehajtásának törvényességét, különösen a pártfogó felügyelet és a védő- és óvóintézkedések alkalmazását.
26. § (1) A fiatalkorúak ügyésze az általános felügyeleti szakági alaputasítás alapján vizsgálat tartását is kezdeményezheti.
27. § (1) A kiskorúak érdekében a 25. §-ban meghatározott eljárásokkal kapcsolatban benyújtott törvényességi kérelmek, közérdekű bejelentések és panaszok kivizsgálása és a szükséges intézkedések megtétele a fiatalkorúak ügyészének hatáskörébe tartozik.
28. § A fiatalkorúak ügyésze együttműködik a gyermek- és ifjúságvédelemben érdekelt szervekkel. Az együttműködés keretében a bűnüldözési és vizsgálati tapasztalataival, sajátos ügyészi eszközeivel elősegíti a kiskorúak veszélyeztetettségének és bűnözésének megelőzését, valamint törvényes jogaik érvényesítését.