OBH 3067/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Kunné dr.Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
	A panaszos a szomszédjában üzemelő tésztaüzem által okozott zajt kifogásolta, valamint azt, hogy éjszaka is dolgoznak az üzemben. A műszak ideje alatt az alkalmazottak kiabálnak, a magnetofon is teljes hangerővel szól. A lisztfeltöltést kompresszorral végzik két naponta, reggel 5 óra és este 22 óra között, kiszámíthatatlan időpontokban. A panaszos az üzem bővítését is kifogásolta, mivel családi házas övezetben lakik.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert a panasz kapcsán felmerült az egészséges környezethez és a pihenéshez való alkotmányos jogok sérelmének a lehetősége.

Megállapított tényállás
	Az eljárásom során tájékoztatást kértem a települési önkormányzat jegyzőjétől, az ÁNTSZ XVII. kerületi Intézetétől (a továbbiakban ÁNTSZ)  és a Fővárosi Állategészségügyi és Élelmiszer  Ellenőrző Állomástól (a továbbiakban Állomás).
	A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy a panasz tárgyát képező tésztaüzem épületére a vállalkozó 1987-ben kapott építési engedélyt. A tésztaüzem bővítésére és a tetőtérbe kialakítandó lakás építésére 1990-ben kapott építési engedélyt. A tésztaüzem bővítésre 1991-ben, míg a tetőtérben kialakított lakásra 1993-ban kapott az építtető használatbavételi engedélyt az építtető vállalkozó. A vállalkozó 1994-ben engedély nélkül létesítette a lisztsilót, erre az építésügyi hatóságtól fennmaradási engedélyt kapott. A kérdéses ingatlanra az ipari-kereskedelmi  hatóság 1988-ban telepengedélyt adott ki száraztészta-készítő tevékenységre. Az üzem tevékenysége ellen első alkalommal 1994-ben nyújtottak be panaszt, amelynek alapján helyszíni vizsgálatot tartottak. Az eljáró hatóságok megállapították, hogy az ingatlanon álló épület emeleti szintjén is folytatja a vállalkozó a tésztagyártást, holott erre nem volt engedélye. Tekintettel arra, hogy a kisiparos a tevékenységét 1991-től társas vállalkozási formában folytatta, ezért a jegyző hatásköre hiányának megállapítása mellett a környezetvédelmi hatóságnak küldte meg a panaszos bejelentését kivizsgálásra és az esetleges szükséges intézkedések megtételére. A Környezetvédelmi Felügyelőség a vállalkozásra zajkibocsátási határértéket állapított meg (a döntést a másodfokú hatóság megerősítette). A panaszos több ízben, legutóbb 2000 -ben kért intézkedést az üzem zajos tevékenysége miatt. A környezetvédelmi hatóság a bejelentések alapján  zajszintmérést végzett és minden alkalommal megállapította, hogy a tésztaüzemben keletkező zaj nem haladja meg az általa 1994-ben meghatározott zajhatárértéket.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Alkalmazott jogszabályok:    mellékletben 

A vizsgálat megállapításai
	A száraztészta üzem 1991. óta társas vállalkozásban üzemel. Az  első alkalommal előterjesztett, a zajos tevékenységet kifogásoló panasz benyújtásakor hatályban lévő IpM rendelet rendelkezései csak a magánvállalkozókra terjedtek ki, így megszűnt a jegyző hatásköre a jogszabály alapján bármilyen intézkedés megtételére is, ezért küldte meg a panaszos beadványát a környezetvédelmi hatóságnak a zajkibocsátási ügyben intézkedésre. Álláspontom szerint azonban a zavaró hatás nemcsak a zajhatárérték megállapításával és zajbírság kiszabásával lett volna orvosolható. A zavarás miatt a jegyzőnek meg kellett volna vizsgálna, hogy milyen más jogvédelmi eszköz áll a rendelkezésére, amelytől a panasz orvoslása várható. Ilyen eszköz lehetett volna a birtokháborítási eljárás lefolytatása, amelynek során -  a  tényállás feltárása alapján - a zavarás eltiltásáról rendelkezhetett volna. A Ptk. 188. § (1) bekezdése értelmében azt, akit a birtoklásában zavarnak, birtokvédelem illeti meg. A Ptk 191. §-a alapján pedig, akit birtoklásában zavarnak, egy éven belül a jegyzőtől kérheti a zavarás megszűntetését. Mindezek alapján a jegyző akkor járt volna el helyesen, ha nyilatkoztatja a panaszost arról, hogy kéri -e a birtokháborítási eljárás lefolytatását,  mivel az sem kizárt, hogy az azonos ügyben két hatóság intézkedése is szükséges. Figyelemmel arra, hogy nem merült fel adat arra, hogy a panaszos  1994. óta kért volna birtokvédelmet (és erről a jogi megoldásról a jegyző kioktatási kötelezettsége elmulasztása miatt nem is szerzett tudomást) nem kezdeményezhetem egy esetleges birtokháborítási eljárás lefolytatását, mivel  erre közigazgatási úton az idézett törvényi rendelkezések értelmében már nincs jogi lehetőség. A környezetvédelmi hatóság intézkedésének  szükségességét nem vitatom, azzal egyetértek, hiszen a zajhatárérték megállapítása az üzemeltető számára segítséget és irányt mutat a szabályos működéshez, és esetleg mérsékli tevékenysége zajosságát  is. 
	 Megállapítottam továbbá, hogy a társas vállalkozásban működő élelmiszer-előállító üzemek részére a ma már hatályon kívül helyezett, az élelmiszerekről szóló 1976. évi IV. törvény végrehajtására kiadott miniszteri együttes rendelet 7. §-a alapján az Állomás adta ki a működési engedélyt a vállalkozás  bővítésére. A jegyzőnek tehát  további intézkedési lehetőséget jelentett volna, ha a bejelentést továbbítja a környezetvédelmi hatóságon kívül az Állomásnak is, a szükséges intézkedések megtételére, amiről szintén nem gondoskodott.
	Észleltem továbbá, hogy a jegyző nem vizsgálta ki azt a körülményt sem, hogy a panaszos előadásán kívül - a helyszíni szemle alkalmával - a jegyzőkönyvben rögzítésre került, hogy az épület emeleti szintjét is a tésztakészítéshez használják, holott az "emeleti rész nem szerepelt a tésztagyártásban, erre az engedélyt nem kérték meg". Bár telepengedélyezési eljárást a fentebb említett társasági vállalkozási forma miatt a jegyző  hatáskör hiányában nem folytathatott le, azonban vizsgálnia kellett volna, hogy az ingatlant a használatbavételi engedélyben foglalt rendeltetésnek megfelelően használják -e. Vizsgálatom során az ÁNTSZ válaszából értesültem  arról, hogy a vállalkozó új működési engedélyt kért. 
	Az Állomás tájékoztatásból az ügyhöz kapcsolódóan azt is megállapítottam, hogy az ingatlanra egy másik válalkozás is működési engedélyt kapott. A 2001. január l-én kelt határozat szerint a vállalkozás működési engedélye "új előállító működésének megkezdése miatt" "időben és elkülönített csomagoló" üzemi tevékenységre szól. Ennél az engedélyezésnél a közreműködő szakhatóságok közül a Környezetvédelmi Felügyelőség a szennyvízelvezetéssel kapcsolatban tett kikötést, egyebekben az engedély kiadásához hozzájárult. Az ÁNTSZ szakhatósági hozzájárulásában rögzítette, hogy helyszíni szemléje során  az üzemeltető a zajszintmérésre történő felhívásukra azt közölte, hogy a zajszintet 1999-ben mérték utoljára, de 2000-ben már különböző technikai megoldásokat alkalmaztak a zajcsökkentésre. Az ÁNTSZ a hozzájárulásában felhívta az Állomás figyelmét, hogy "tekintettel arra, hogy az üzem családiházas övezetben található, továbbra is két műszakban, 6-22 óráig történik a termelés, figyelembe véve a fenti zajmérési jegyzőkönyv minősítését és a 17/1999. (II.10.) FVM-EüM. együttes rendelet 2. § (3) bekezdését, továbbra is szükségesnek tartjuk annak igazolását az üzem részéről, hogy a környezeti zajterhelés a megengedett   határértéket nem haladja meg, illetve a 2000. évben tett műszaki változások során a zajszinetet így sikerült hatékonyan csökkenteni. Erre vonatkozóan átiratban fordultunk az üzemeltető felé". Az Állomás az engedélyező eljárásába nem vonta be a jegyzőt mint építésügyi szakhatóságot, holott az ÁNTSZ fentiekben említett állásfoglalása kiterjedt az emeleti részen történő üzemi használatra is. A közigazgatási szervek által vezett nyilvántartások alapján az Állomásnak tudomással kellett bírnia eljárása során a tésztagyártó üzem működéséről és arról, hogy milyen tevékenységre és hova kapott engedélyt az üzem létesítésekor az üzemeltető, hiszen a telepengedélyt megadó határozatról már 1988-ban értesült. Ezért az Állomás mulasztásának értékelhető az, hogy az eljárása során nem volt figyelemmel az engedélytől jelentősen eltérő kiterjesztett működésre. A határozata meghozatalakor továbbá figyelmen kívül hagyta, hogy az ÁNTSZ új zajszintmérést tartott szükségesnek.
	Az Állomás feladatköréről és eljárásáról szóló jogszabály rendelkezéseinek az értelmezése alapján egyértelműen leszögezhető, hogy az Állomás eljárására az Áe. szabályai az irányadók. Az Áe. 3. § (4) bekezdése szerint a panaszos  az Állomás eljárásában ügyfélnek minősül, miután a szomszédos telken működő  üzem és így az azzal kapcsolatos hatósági döntések jogát vagy jogos érdekét érintik. 	
	Megitélésem szerint azzal, hogy a jegyző nem vizsgálta az építmény rendeltetésszerű használatát  az első alkalommal benyújtott panasz kivizsgálásánál,  előidézte annak a lehetőségét, hogy a vállalkozás nagyobb  méretűvé váljon az engedélyezettnél.  Ez lehetővé teszi a családiházas övezetben olyan  nagyságú tevékenység folytatását, ami már nem mindenben felel meg a jogszabályban és az engedélyben előírtaknak. 
	A környezetvédelmi hatóság, bár már 1994-ben tudomással bírt arról, hogy a vállalkozás engedély nélkül használja az emeleti részt száraztésztagyártásra, üzemi célokra, a a 2001-ben kiadott új szakhatósági állásfoglalásában sem tájékoztatta az Állomást az általa ismert  tényleges állapotról.
	A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény úgy rendelkezik, hogy a környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak. A törvény szerint a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani.  Az Étv. pedig előírja, hogy az építmények és azok részeinek építése, bővítése, felújítása, átalakítása, helyreállítása, korszerűsítése során érvényre kell juttatni az országos építési szakmai követelményeket, különösen a zaj és rezgés elleni védelem követelményeit is.
Álláspontom szerint az idézett Kvtv maradéktalanul biztosítja a környezetvédelmi hatóság részére azokat a lehetőségeket, amelyeket igénybe vehet akkor, amikor a működési engedélyt kiadó hatóságok eljárásához amikor  a szakhatósági állásfoglalását megadja.  Kikötései ezzel az engedélyről szóló határozat érdemi részévé válnak, amelyeknek betartása számon kérhető. A jelen esetben a környezetvédelmi szakhatóság mulasztása és az Állomás nem kellő körültekintő eljárása azt eredményezte, hogy a panaszos által sérelmezett állapot huzamosabb ideje fenn áll.
	Az előzőekben részletezettek alapján megállapítottam, hogy az eljáró hatóságok tevékenysége az Alkotmányban biztosított tulajdonhoz fűződő és az egészséges környezethez való joggal összefüggésben vissszásságot idézett elő. 
	A visszásság megszűntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §. (1) bekezdése alapján az alábbiakat  kezdeményezem.
Felkérem a 

I.) XVII. kerületi Önkormányzat jegyzőjét, hogy vizsgálja meg, az üzemeltető rendeletetésének megfelelően használja -e üzem céljára az épület emeleti szintjét, és ennek alapján tegye meg a szükségees  intézkedéseket.

II.) Állategészségügyi és Élelmiszer-Ellenőrző Államos vezetőjét, hogy 
a.) az Áe. alapján panaszossal közölje a működési engedélyt megadó határozatát;
b.)  a XVII. kerületi jegyző vizsgálatát és az esetlegesen tett intézkedését követően, 
- amennyiben ez szükséges - vizsgálja felül a saját határozatát. 

III.) Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi Felügyelőség vezetőjét, hogy a jövőben 
a.) a szakhatósági állásfoglalásának megadásakor vegye figyelembe a már rendelkezésére álló adatokat, vizsgálati eredményeket; 
b.) a környezetre hatást gyakorló üzemszerű tevékenységek esetén minden esetben gondoskodjon a hangos zajjal járó tevékenység megakadályozásáról és kiemelten a családi házas övezetben tegyen javaslatot az  üzemelési időtartamra.

Felkérem a vizsgálattal érintett hatóságok vezetőit, hogy az ajánlással kapcsolatos állásfoglalásaikról és tett intézkedéseikről az Obtv. 21. § (2) bekezdése alapján 30 napon belül tájékoztassanak.

Budapest, 2002. április 8.

Lenkovics Barnabás

Melléklet az OBH 3067/2000. számú jelentéshez.

1957. évi IV törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól  (továbbiakban Áe.)
3. § (4) Ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. Az ügyfél jogai megilletik azt a szervet, amelynek feladatkörét az ügy érinti.
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
7. § A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
(2) A közigazgatási szerv által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani.
(3) Bizonyítási eszközök különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemle és a szakértői vélemény.
(4) A közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.

1959. évi IV. törvény a polgári törvénykönyvről (továbbiakban Ptk.)
188. § (1) Ha a birtokost birtokától jogalap nélkül mefosztják, vagy birtoklásában zavarják (tilos önhatalom), birtokvédelem illeti meg.
(2) A birtokost a birtokvédelem mindenkivel szemben megilleti, annak kivételével, akitől a birtokot tilos önhatalommal szerezte meg.
191. § (1) Akit birtokától megfosztanak vagy birtoklásában zavarnak, a jegyzőtől egy éven belül kérheti az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését.
(2)
(3) A jegyző az eredeti birtokállapotot helyreállítja, és a birtoksértőt e magatartásától eltiltja, kivéve ha nyilvánvaló, hogy az, aki birtokvédelemért folyamodott, nem jogosult a birtoklásra, illetőleg birtoklásának megzavarását tűrni volt köteles. Határozatot hozhat továbbá a jegyző a hasznok, károk és költségek kérdésében is.
(4) A jegyző határozata ellen államigazgatási úton jogorvoslatnak helye nincs; a birtoklás kérdésében hozott határozatot három napon belül végre kell hajtani.
192. § (1) Az a fél, aki a jegyző határozatát sérelmesnek tartja, a határozat kézbesítésétől számított tizenöt napon belül a bíróságtól kérheti a határozat megváltoztatását.

1960. évi 11. tvr a polgári törvénykönyv végrehajtásáról  (továbbiakban Ptké.) 
26. § (1) A birtokvita eldöntésére a községi, városi, fővárosi kerületi jegyző (a továbbiakban: jegyző) illetékes.
(2) A jegyzőnek a birtoklás kérdésében hozott határozatát annak meghozatalától számított legkésőbb három napon belül végre kell hajtani akkor is, ha az érdekelt fél keresetet indított. A határozat végrehajtásáról a jegyző gondoskodik.

1995. évi LIII. törvény  a környezet védelmének általános szabályairól (a továbbiakban Kvt.)
31. § (1) A környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak.
(2) A zaj és a rezgés elleni védelem keretében műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani:
a) a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését;
b) a zaj- és rezgésterhelés növekedésének mérséklését vagy megakadályozását;
c) a tartósan határérték felett terhelt környezet utólagos védelmét.

1976. évi IV. törvény az élelmiszerekről (hatályon kívül heyezte az 1995. évi XC. törvény)
Tv. 2. § (1) E törvény hatálya alá tartozik:
a) az élelmiszer-nyersanyag, a közfogyasztásra szolgáló élelmiszer, valamint az élelmiszer-adalékanyag előállítása, ideértve az italok, a fogyasztói csomagolásban forgalomba hozott tartósított félkész- és készételek előállítását is,
b) a közfogyasztásra előállított élelmiszernek és az élelmiszer-adalékanyagnak, továbbá a nyers élelmiszernek a kezelése, csomagolása, tárolása, szállítása és forgalmazása,
Tv. 3. § Közfogyasztásra élelmiszert előállíthat:
a) gazdálkodó szervezet [Ptk. 685. § c) pont],
b) jogszabályban meghatározott keretek között a kisiparos, a magánkereskedő, a magánszemélyek társasága, valamint a mezőgazdasági kistermelő, [az a) és b) alattiak a továbbiakban együtt; élelmiszer-előállító].
Tv. 7. § (1) Élelmiszert előállító üzemet engedéllyel és csak ott szabad létesíteni és működtetni, ahol a dolgozóknak és a termékeknek, valamint az üzem környezetének egészségügyi védelméről gondoskodni lehet, továbbá ahol a helyiség és az alkalmazott gépek, eszközök, berendezések működésével kapcsolatos műszaki, környezetvédelmi, közegészségügyi, higiéniai feltételeket biztosították.
(2) Az élelmiszert előállító üzem működésére vonatkozó engedélyt jogszabályban meghatározott szerv - az érdekelt szakhatóságok hozzájárulásával - adja meg, és a szükséges feltételek hiánya esetén a szakhatóságok javaslatára is figyelemmel visszavonhatja.
Tv. 32. § (1) Az ellenőrző hatóság feladatkörében
a) az élelmiszer előállítóját, forgalmazóját figyelmeztetésben részesítheti;
b) élelmiszert előállító üzem, vendéglátó és közétkeztető hely, élelmiszer-kereskedelmi egység, gép, felszerelés, berendezés működését, csomagolóanyag felhasználását, élelmiszer-tároló hely vagy szállítóeszköz használatát megtilthatja, az újbóli működést, használatbavételt, használatban tartást feltételhez kötheti;
c) élelmiszer-nyersanyagot, nyers élelmiszert, adalékanyagot, kész élelmiszert közfogyasztásra alkalmatlannak, csökkent minőségűnek nyilváníthatja, felhasználását, forgalomba hozatalát korlátozhatja, feltételhez kötheti, illetőleg megtilthatja, megsemmisítését elrendelheti;
d) javaslatot tehet a gyártási engedély visszavonására;
f) szabálysértési eljárást kezdeményezhet és külön jogszabályokban meghatározott esetekben helyszíni bírságot szabhat ki;
g) gazdasági bírság kiszabását kezdeményezheti;

10/1988. (VI. 30.) MÉM-SZEM együttes rendelet az élelmiszerekről szóló 1976. évi IV. törvény végrehajtásáról  (hatályon kívül helyezte a 1/1996. (I. 9.) FM-NM-IKM együttes rendelet)
Vhr. 2. § A kisiparos élelmiszer-előállító tevékenységére a kisiparról szóló jogszabályokat is alkalmazni kell.
Vhr. 7. § Új élelmiszer-előállító hely létesítését, illetőleg meglévő élelmiszer-előállító hely bővítését, átalakítását megelőzően a beruházó a kivitelezési tervdokumentációnak a 3. számú mellékletben meghatározott adatait köteles benyújtani véleményezésre a területileg illetékes megyei (fővárosi) állategészségügyi és élelmiszerellenőrző állomáshoz (a továbbiakban: Állomás).
Vhr. 9. § (1) Új élelmiszer-előállító hely létesítése vagy meglevő élelmiszer-előállító hely bővítése, átalakítása vagy felújítása esetén az élelmiszer-előállító hely működésének megkezdéséhez az élelmiszer-előállító hely szerint illetékes Állomás engedélye szükséges, melyről vizsgálat alapján és szakhatóság közreműködésével, határozattal dönt.
(2) Az engedélyező határozat kiadására akkor kerülhet sor, ha az élelmiszer-előállító helyet működésének megkezdése előtt
a) közegészségügyi szempontból az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat városi, fővárosi kerületi intézete (a továbbiakban: intézet),
(4) Az Állomás az engedélyező határozatot az engedélyezésben közreműködő szakhatóságoknak megküldi és a határozatokat a 4. számú melléklet szerint nyilvántartja.
Vhr. 11. § A kisiparos élelmiszer-előállításra vonatkozó iparjogosítványának kiadása előtt a közegészségügyi, az állategészségügyi és élelmiszerhigiéniai (a továbbiakban együtt: élelmezés-egészségügyi), a személyi, a tárgyi és a műszaki feltételek meglétét az első fokú iparhatóság, az Állomás és a 9. § (2) bekezdésében meghatározott szakhatóságok bevonásával állapítja meg.
Vhr. 12. § (1) Az élelmiszer-előállító tevékenység megkezdését, megszüntetését, illetőleg a tevékenységen belüli változást az élelmiszer-előállító az Állomásnak, a kisiparos az iparhatóságnak köteles bejelenteni.
(2) Az élelmiszer-előállító bejelentéséről az Állomás az illetékes felügyelőséget, az iparhatóság az illetékes Állomást, valamint a felügyelőséget értesíti.

1995. évi XC. törvény az élelmiszerekről (a továbbiakban: Ét.)
Ét. 2. § A törvény alkalmazásában
1. élelmiszer: minden olyan növényi, állati - beleértve a mikroorganizmusokat is - vagy ásványi eredetű anyag, amely változatlan, előkészített vagy feldolgozott állapotban emberi fogyasztásra alkalmas. Nem minősül élelmiszernek a gyógyszer, gyógyszernek nem minősülő gyógyhatású anyag és készítmény, gyógytápszer, az anyatejet pótló tápszer, a gyógyvíz, továbbá a nem csomagolt ivóvíz és ásványvíz;
9. élelmiszer-csomagolás: az a tevékenység, amelynek során az élelmiszert a fogyasztó távollétében meghatározott mennyiségben úgy helyezik csomagolóanyagba, hogy annak felnyitása vagy megsértése nélkül a tartalom nem változtatható meg;
10. élelmiszer-csomagoló anyag: az élelmiszerrel érintkező, rendszerint fogyasztásra alkalmatlan anyag, amely védi az élelmiszert a szennyeződéstől, a tápérték- és minőségcsökkentő hatásoktól;
13. feldolgozott élelmiszer: minden olyan élelmiszer, amelyet az élelmiszer nyersanyag eredeti állapotát lényegesen megváltoztató élelmiszer-előállítási műveletekkel hoztak fogyasztásra kész állapotba;
Ét. 3. § (1) Élelmiszer-előállító hely kizárólag ott létesíthető, ahol a dolgozók, a termékek, valamint a környezet védelméről gondoskodnak, továbbá ahol a helyiség és az alkalmazott gépek, eszközök, berendezések működésével kapcsolatos építészeti, műszaki, technológiai, környezetvédelmi, közegészségügyi, állategészségügyi és élelmiszer-higiéniai feltételek biztosítottak.
(3) Élelmiszert előállítani kizárólag működési engedéllyel rendelkező élelmiszer-előállító helyen szabad. A működési engedélyt - a vendéglátás kivételével - az Állomás az érdekelt szakhatóságok egyetértésével adja ki, illetve a feltételek megszűnte esetén vonja vissza.
Ét. 17. § (1) A csomagolásnak védenie kell az élelmiszert a szennyeződéstől, a tápérték- és minőségcsökkentő hatásoktól és a csomagolóanyagoknak a fogyasztók egészségére veszélytelennek kell lenniük.
(2) A csomagolóanyag legnagyobb tömege és térfogata nem haladhatja meg a csomagolt élelmiszer minőségének védelme érdekében szükséges mértéket. A csomagolóanyagnak alkalmasnak kell lennie az újratöltésre, vagy a hulladékként való hasznosításra, illetve az ártalmatlanítása esetén a csomagolóanyag és maradványai környezeti hatásának a lehető legkisebbnek kell lennie.
Ét. 21. § (1) A hatósági ellenőrzés célja annak megállapítása, hogy az élelmiszerek, valamint az élelmiszer-előállítás és élelmiszer-forgalmazás során velük érintkező személyek, tárgyak, anyagok megfelelnek-e a fogyasztók egészségének, érdekeinek és a piaci verseny tisztaságának védelmére vonatkozó jogszabályoknak.
Ét. 22. § (1) A hatósági élelmiszer-ellenőrzés e törvényben meghatározott feladatait
a) a közegészségügyi, járványügyi és egészségvédelmi feladatokat ellátó szervezet,
b) a fogyasztóvédelmi feladatokat ellátó szervezet,
c) a megyei (fővárosi) állategészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomás
látja el [az a)-c) pontban felsorolt hatóságok a továbbiakban együtt: élelmiszer-ellenőrző hatóság].
(3) Az élelmiszer-ellenőrző hatóság eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezései az irányadók.
Ét. 23. § Az élelmiszer-ellenőrző hatóság az élelmiszerek előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó jogszabályok megtartása érdekében ellenőrzi
f) a csomagolás, jelölés megfelelőségét;
Ét. 25. § (1) Minden olyan esetben, amikor az élelmiszerellenőrző hatóság eljárása során e törvényben és más jogszabályokban foglaltak megszegését észleli:
a) élelmiszer-előállító hely, vendéglátó és közétkeztető hely, élelmiszer-forgalmazó egység, gép, felszerelés, berendezés működtetését, nyersanyag, technológiai segédanyag, csomagolóanyag, mosó- és fertőtlenítőszer felhasználását megtilthatja, az újbóli működést, használatbavételt, használatban tartást további feltételhez kötheti;
c) javaslatot tehet működési engedély visszavonására, illetve azt visszavonhatja.

1/1996. (I. 9.) FM-NM-IKM együttes rendelet az élelmiszerekről szóló 1995. évi XC. törvény végrehajtásáról (a továbbiakben: együttes rendelet)
Vhr. 1. § (1) Feldolgozott élelmiszert előállító új élelmiszer-előállító hely létesítése esetén - a vendéglátás és közétkeztetés kivételével - vagy a meglévő élelmiszer-előállító hely olyan mértékű átalakítása esetén, amely az élelmiszerekről szóló 1995. évi XC. törvény (a továbbiakban: ÉT) 3. §-ának (1) bekezdésében előírt feltételek lényeges megváltozásával jár, a területileg illetékes megyei (fővárosi) állat-egészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomás (a továbbiakban: Állomás), az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: Szolgálat) illetékes intézete, valamint a környezetvédelmi felügyelőség, illetve nemzeti park igazgatóság szakhatósági hozzájárulásukat az építésügyi eljárás keretén belül gyakorolják.
Vhr. 2. § (1) A feldolgozott élelmiszert előállító élelmiszer-előállító hely működési engedélyét - a vendéglátás és közétkeztetés kivételével - az Állomás az 1. § (1) bekezdése szerinti szakhatóságok szakhatósági hozzájárulásával adja meg.
(2) A működési engedélyt az (1) bekezdésben előírt módon az ÉT 3. §-ának (1) bekezdésében előírt feltételek lényeges megváltozásával járó átalakítás esetén is meg kell kérni.
(3) A működési engedély iránti kérelmet az előállítás megkezdése előtt legalább 30 nappal az Állomáshoz kell benyújtani. A kérelemhez mellékelni kell:
(4) Az Állomás az engedély kiadásáról, illetve visszavonásáról, valamint az e körben hozott minden intézkedéséről köteles értesíteni az 1. § (1) bekezdése szerinti szakhatóságokat.
Vhr. 11. § (1) Az élelmiszer-előállítás folyamatában az előállítás személyi és tárgyi feltételeinek biztosítása, valamint a közegészségügyi, élelmiszer-higiéniai, minőségbiztosítási és környezetvédelmi szabályok betartása az előállító kötelezettsége.
b) gyűjtő és kínáló csomagolás: meghatározott számú csomagolt vagy csomagolatlan élelmiszer további csomagolóanyaggal való részbeni vagy teljes burkolása a kezelés, tárolás, szállítás, kínálás és reklámozás megkönnyítése céljából;
c) nagyfogyasztói csomagolás: az ipari, kereskedelmi vagy vendéglátás céljára az a) pontban meghatározott mértéken felül történő csomagolás.
Vhr. 36. § (1) Az élelmiszer-ellenőrző hatóságok a feladat és hatáskörüknek megfelelően ellenőrző tevékenységük során jogosultak, különösen:
a) a terület, az előállítóhely, a raktár, az üzlethelyiség, a szállítóeszköz megszemlélésére,
b) az előállítási, forgalmazási technológia, a szállítások ellenőrzésére,

1. számú melléklet az 1/1996. (I. 9.) FM-NM-IKM együttes rendelethez
Az élelmiszer-előállító hely létesítési engedély kérelem tartalma
1. Az élelmiszer-előállító neve, címe:
2. Az élelmiszer-előállító hely címe:
Az élelmiszer-előállító hely létesítéséhez mellékelni kell a tervdokumentációt.
A tervdokumentációnak a következőket kell tartalmaznia:
1. az élelmiszer-előállító hely tevékenységi körének meghatározása;
9. a környezetet várhatóan terhelő hatások;
10. a környezetet terhelő anyagok és a zaj környezet- és egészségvédelmi előírásoknak megfelelő kezelési, elhárítási módjai.

17/1999. (XII.10.) FVM-EüM. együttes rendelet az élelmiszerek előállításának és forgalmazásának élelmiszer-higiéniai feltételeiről (a továbbiakban FVM-EüM. együttes rend.)
1. § (1) Közfogyasztásra szolgáló élelmiszer előállítását és forgalmazását e rendelet mellékleteiben foglalt higiéniai követelményeknek megfelelően kell végezni.
(2) A rendelet hatálya kiterjed a közfogyasztás céljából élelmiszer-előállítással és -forgalmazással foglalkozó természetes és jogi személyekre, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságokra.
(3) A rendelet alkalmazásában
a) termelőhelyiség: az a helyiség ahol az élelmiszer-előállítás részműveleteit végzik,
b) az élelmiszer-előállítás eszköze: az élelmiszer-előállításnál használt valamennyi gép, berendezés, edény, szerszám,
AZ ÉLELMISZER-ELŐÁLLÍTÓ HELYRE, ÉPÜLETRE, ANNAK KÖRNYEZETÉRE, BERENDEZÉSÉRE ÉS AZ ÉLELMISZER-ELŐÁLLÍTÁS ESZKÖZEIRE VONATKOZÓ ELŐÍRÁSOK
Az élelmiszer-előállító hely környezetének és belső területének kialakítása
1. § Élelmiszer-előállító helyet olyan területre szabad telepíteni, amely a közegészségügyi, állategészségügyi, környezetvédelmi feltételeknek megfelel, és ahol az élelmiszer-előállításhoz szükséges ivóvíz minőségű víz (a továbbiakban: ivóvíz) megfelelő mennyiségben rendelkezésre áll, a szennyvíz elvezetése, kezelése, a tisztított szennyvíz, valamint a keletkező szennyvíziszap, hulladék és szemét elhelyezése az előírásoknak megfelelően megoldható.
2. § (1) Az élelmiszer-előállító helyhez tartozó területet be kell keríteni.
(2) Az élelmiszer-előállító hely kerítésén kívül hulladék, szemét, trágya olyan távolság megtartásával helyezhető el, tárolható, amely nem teszi lehetővé, hogy az esetleg elszaporodó rágcsálók és rovarok veszélyeztessék annak környezetét, és hogy bűzzel, porral, füsttel vagy egyéb módon szennyezést okozzon.
(3) Élelmiszer-előállító hely és állati hulladékot feldolgozó, tároló hely vagy létesítmény nem szennyezheti a környezetet a jogszabályban megengedett határértéken felül bűzzel, porral, füsttel, egyéb szennyező anyaggal, zajjal, továbbá hulladékkal.
5. § Az élelmiszer-előállító hely területén a tiszta és a szennyezett övezetet, valamint azok forgalmát egymástól el kell különíteni.
Az élelmiszer-előállító hely szennyezett övezete
6. § (1) Növényi eredetű termékeket előállító élelmiszer-előállító hely esetében a szennyezett övezethez tartozik a
a) göngyölegtelep, göngyölegraktár;
b) kazánház, hűtőgépház;
c) méregraktár, egyéb anyagraktár;
d) csatornatisztító eszközök raktára;
e) szennyvízkezelő helyek;
f) szemét- és hulladéktároló helyek;
g) javító-, karbantartó üzem, akkumulátortöltő helyiségek;
h) műszaki, építési és tüzelőanyagok tárolóhelyei;
i) gépkocsigarázs;
j) gépkocsimosó hely, helyiség;
k) szellőző, gépház;
7. § Az élelmiszer-előállító hely területének locsolásához, a tároló és rakodó területek, a közlekedési útvonalak stb. tisztításához elegendő mennyiségű vizet és vízkivételi helyet kell létesíteni. A tisztítandó területek megfelelő lejtéséről és vízelvezetéséről, valamint az elvezetett víz kezeléséről és ártalommentes elhelyezéséről szükség szerint gondoskodni kell.
Az élelmiszer-előállító hely épületei és termelőhelyiségei
8. § (1) Az élelmiszer-előállító hely épületeit és termelőhelyiségeit úgy kell méretezni, kiképezni, felszerelni, a technológiai vonalakat úgy kell kialakítani, hogy a tiszta és a szennyezett élelmiszer-előállítási folyamatok egymástól elkülönüljenek és zsúfoltságtól mentesen, tisztán, megszakítás nélkül - folyamatában előrehaladó, kereszteződéseket elkerülő módon - elvégezhetők legyenek.
(2) A nem élelmezési célokra termelő üzemrészeket az élelmiszer-feldolgozó üzemrészektől, termelőhelyiségektől el kell különíteni.
9. § (1) Az élelmiszer-előállítás és a termékek sajátosságainak megfelelő nagyságú nyersanyagfogadó, nyersanyagraktározó, előkészítő, feldolgozó, csomagoló, félkész- és késztermék raktározó és kiadó helyiséget vagy helyet kell létesíteni.
(2) Ha a nyersanyag vagy termék védelme érdekében szükséges, fedett vagy zárt fogadó-, rakodóhelyet kell létesíteni.
10. § Az élelmiszer-előállító hely elrendezését, kialakítását, építészeti megoldását és méretét úgy kell meghatározni, hogy
a) lehetővé tegye a megfelelő tisztántartását és fertőtlenítését;
b) az élelmiszerek ne kerülhessenek kapcsolatba szennyező, illetve mérgező anyagokkal, valamint azokra nedvesség ne kondenzálhasson, nem kívánt felületi szennyeződés ne képződhessen;
12. § (1) Az élelmiszer-előállító helyeken a termék vagy az élelmiszer-előállítás jellege által megkívánt légállapotot kell biztosítani természetes szellőzés vagy mesterséges szellőztetés útján.
17. § (1) Az élelmiszer-előállító hely padozatának szilárdnak, ellenállónak, folyadékot át nem eresztőnek, csúszásmentesnek, könnyen tisztíthatónak és fertőtleníthetőnek kell lennie. A padozatot úgy kell kialakítani, hogy az a csatornaszemek irányába lejtsen. A padozat és a falak, oszlopok találkozását lekerekítetten kell kiképezni.
(2) Megfelelő számú és elhelyezésű padlóösszefolyót, valamint olyan méretezésű és lejtésű zárt csatornahálózatot kell létesíteni, amely mindenkor alkalmas a keletkező szennyvíz zavartalan elvezetésére.
(3) A csatornaszemeket bűzelzáróval kell ellátni.
(4) Növényi nyersanyagok feldolgozására szolgáló élelmiszer-előállító helyeken, ahol a tevékenység jellege megengedi, ráccsal fedett nyitott csatorna is alkalmazható a mosóvíz elvezetéséhez. A szennyvizet ilyen esetben is bűzelzáróval ellátott és felnyitható ráccsal fedett csatornaszemen át kell a csatornahálózatba bevezetni. A nyitott csatorna fedőrácsozatára gép vagy más berendezési tárgy nem helyezhető.
74. § (1) Az egyes élelmiszer-előállítói tevékenységre (iparágakra) előírt szabályokat megfelelően alkalmazni kell minden olyan esetben, amikor nemcsak az adott iparág sajátosságainak megfelelő nyersanyagot vagy előállítási eljárást alkalmaznak.
(2) Bedolgozó vagy alvállalkozó a 67. §-ban meghatározott feltételek mellett foglalkoztatható.
(3) Élelmiszer-ipari előkészítő és kiszerelési tevékenység csak engedélyezett telephelyen a termék jellegének megfelelően az általános és különös rendelkezések szabályainak megtartásával folytatható.
12. számú függelék
Száraztésztagyártás
1. § Száraztészta gyártásánál a szennyezett övezetben végezhető munkafolyamatok:
a) a tojás raktározása, előkészítése, mosása, fertőtlenítése;
b) a lábliszt és az állati takarmányozásra szolgáló termék, hulladék tárolása.
2. § (1) Tojáslé előállítása, illetőleg tojásporoldat készítése a felhasználás üteme szerint szükséges mennyiségben történhet, és az elkészítést követően a teljes mennyiséget egy órán belül fel kell használni.
(2) A lisztet szitálni kell. Sózásra szűrt sóoldatot szabad használni.
3. § (1) A tésztakeverő berendezéseket műszakonként vagy más termék gyártására való áttéréskor tisztítani, mosni, fertőtleníteni kell. A dagasztócsészéket és a gépeket, berendezéseket a technológiai folyamatok befejezése után tisztítani, fertőtleníteni kell. Folyamatos üzemelésnél a fertőtlenítést a gép higiéniai minősítése szerinti gyakorisággal, illetve legalább 24 óránként kell elvégezni. A matricákat minden csere után ki kell mosni és fertőtleníteni. Automata tojáslé adagoló alkalmazása esetén a tojáslé visszaáramlását megfelelő műszaki megoldással meg kell akadályozni.
(2) A tésztaszárító kereteket használat után, de legalább hetente egyszer mosni, fertőtleníteni kell.
(3) Termékszárításkor a különböző nedvességtartalmú tésztákat egymástól légtérben elkülönítetten kell szárítani. A szárítás közvetett hőátadással történhet, a szárítólevegőnek tisztának és pormentesnek kell lennie.
(4) Visszaőrlésre csak étkezési célra egyébként alkalmas tészta használható fel.
(5) A padozatra kerülő anyagokkal a 11. számú függelék 3. §-ában előírtak szerint kell eljárni.
4. § Kisüzemekben a száraztésztát engedélyezett élelmiszer-előállító helyen, háztartási tevékenységtől térben és időben elkülönítetten kell készíteni.

20/1982. (X.12.) IpM rendelet a telepengedély alapján gyakorolható ipari tevékenységekről és a telepengedélyezés rendjéről (továbbiakban: IpM. rendelet)
1. § A rendelet hatálya kiterjed az egyéni vállalkozókra, a bedolgozókra és a gazdasági munkaközösségekre (a továbbiakban együtt: kisiparos), kivéve a gazdálkodó szervezet vagy az állami költségvetési szerv telephelyén működő vállalati gazdasági munkaközösségekre.
2. § (1) A rendelet mellékletében felsorolt tevékenységeket a kisiparos csak olyan telephelyen végezheti, amelyre az adott tevékenység gyakorlásához engedélyt kapott (telepengedély).
3. § (1) A telepengedély kiadására irányuló kérelmet a telephely szerint illetékes községi, városi, fővárosi kerületi, megyei jogú városi jegyzőnél (a továbbiakban: jegyző) kell előterjeszteni.
(2) Új telephely létesítése, illetőleg a tevékenységi kör jelentős bővítése esetén az új telep rendszeres használatbavételét megelőzően kell a telepengedélyt kérni.
4. § (1) A telepengedély kiadására irányuló kérelemben meg kell jelölni a telep címét, tulajdonosát és annak címét, a jogcímet (saját tulajdon, bérlet stb.), amely alapján a kisiparos a telepet használni kívánja, továbbá a telepen folytatni kívánt ipari tevékenységet. Részletesen le kell írni a termelő folyamatot, az ehhez szükséges eszközöket, továbbá az egészségre veszélyes, illetve az alkalmazott technológia miatt keletkező veszélyes anyagokat, és meg kell jelölni a létesítendő munkahelyek számát.
(3) A kérelemhez mellékelni kell a telep és közvetlen környezetének helyszínrajzát, a szomszédos ingatlanok tulajdonosainak (kezelőinek, tartós földhasználóinak) név- és címjegyzékét, továbbá hatósági (építési, vízjogi stb.) engedélyhez kötött építmény létesítése esetén a jogerős hatósági engedélyt.
5. § (1) A jegyző a telepengedély kiadására vonatkozó döntés előtt köteles helyszíni szemlét tartani a telepen, amelyre az engedély kiadását kérik. A jegyző a helyszíni szemlére meghívja:
h) élelmiszer-ipari tevékenység folytatása esetén a megyei, fővárosi állat-egészségügyi állomást, valamint a megyei, fővárosi élelmiszer-ellenőrző és vegyvizsgáló intézetet,
6. § A telepengedélyezési eljárást nem kell lefolytatni, ha a jegyző - az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat illetékes városi, fővárosi kerületi intézetének véleményét is figyelembe véve - megállapítja, hogy a telepre korábban ugyanolyan tevékenységre, vagy a környezeti hatás szempontjából hasonló tevékenységre már adtak telepengedélyt, az engedélyezés során mérlegelendő körülmények lényegesen nem változtak és a telep a folytatni kívánt tevékenység céljára továbbra is alkalmas.
7. § (1) A jegyző a telepengedélyt akkor adja meg, ha a telep megfelel a munkavégzésre (munkahelyre) vonatkozó előírásoknak és a kisiparos tevékenységének a környezetre gyakorolt hatása nem haladja meg a megengedhető mértéket.
(2) A jegyző a telepengedély megadásával kapcsolatban az engedély megadásakor, vagy a körülmények jelentős változása miatt később is kötelezheti a kisiparost meghatározott munkálatok elvégzésére, illetve intézkedés megtételére.

85/1997. (V.28.) Kormányrendelet a telepengedély alapján gyakorolható ipari tevékenységekről és a telepengedélyezés rendjéről szóló 20/1982. (X.12.) IpM rendelet hatályon kívül helyezéséről (továbbiakban: IpM. rendelet)

1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (a továbbiakban Étv.)
18. § (1) Építési munkát végezni az e törvényben foglaltak, valamint az egyéb jogszabályok megtartásán túl, csak a helyi építési szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően szabad.
31. § (1) Az építmény elhelyezése során biztosítani kell:
a) az építmény, továbbá a szomszédos ingatlanok és építmények rendeltetésszerű és biztonságos használhatóságát,
b) az építmény közszolgálati (tűzoltó, mentő stb.) járművel történő megközelíthetőségét,
c) a környezetvédelem és a természetvédelem sajátos követelményeit és érdekeit,
e) a rendeltetésszerű telekhasználatot.
(2) Az építmények és azok részeinek (önálló rendeltetési egység) építése, bővítése, felújítása, átalakítása, helyreállítása, korszerűsítése során érvényre kell juttatni az országos építési szakmai követelményeket, különösen
a) az értékes táj- és településkép, építészeti-beépítési jellegzetesség és látvány védelmét, továbbá
e) a higiénia, egészség- és környezetvédelem,
f) a használati biztonság,
g) a zaj és rezgés elleni védelem,
követelményeit.
(4) Az építménynek és részeinek (önálló rendeltetési egység) építése, felújítása, átalakítása, bővítése, helyreállítása, korszerűsítése során biztosítani kell:
a) a rendszeres karbantartás lehetőségét,
b) hogy az építmény rendeltetésszerű használatával járó környezeti terhelés az adott helyen megengedett mértéket ne lépje túl, valamint
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
(4) Az építésügyi hatóság az engedélyezési eljárás során érvényt szerez a jogszabályokban foglaltaknak és az építészeti-műszaki szakszerűség követelményeinek. Biztosítja továbbá az eljárással érintettek és az eljárásban érdekeltek jogos érdekeinek védelmét.
(5) Az építésügyi hatósági engedélyezéskor az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül meg kell hozni.
(6) Az építésügyi hatósági engedélyezési eljárásban a külön jogszabályban meghatározott szakhatóságok és más szervek, valamint névjegyzékbe vett műszaki szakértők működnek közre.
36. § Építésügyi hatósági engedély a jogszabályok keretei között akkor adható, ha
c) az építmény megépítése, tervezett használata, fenntartása nem okoz a környezetében olyan káros hatást, amely a terület rendeltetésének megfelelő mértéket meghaladná, az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztetné, vagy a közérdeket egyéb módon sértené,
38. § (1) Építési munkát - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - csak a jogerős és végrehajtható építési engedélynek, továbbá a hozzá tartozó, jóváhagyott - engedélyezési záradékkal ellátott - terveknek és egyéb okiratoknak, valamint jogszabályban meghatározott esetekben az ezek alapján készített műszaki megvalósítási terveknek megfelelően szabad végezni.
44. § (1) Az építtetőnek minden olyan építményre, építményrészre, amelyre építési engedélyt kellett kérnie - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik -, annak használatbavétele előtt használatbavételi engedélyt is kell kérnie. A kérelem elbírálásához szükséges a jogszabályban meghatározott esetekben az érdekelt szakhatóságok, az érintett infrastruktúrahálózatot működtető közüzemek és a kéményseprő (építésügyi szakértő) nyilatkozata, valamint az építési napló részét képező, a felelős műszaki vezetők jogszabályban meghatározott nyilatkozatai arról, hogy az építmény, építményrész (önálló rendeltetési egység), elvégzett szakmunka a jogerős és végrehajtható építési engedélynek és a hozzá tartozó jóváhagyott engedélyezési tervnek megfelel, rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas.
(4) Az (1) bekezdésben előírt használatbavételi engedély hiányában az építményt nem szabad használni.
47. § (1) Az építésügyi hatóság elrendelheti:
a) az építmény, építményrész építésügyi hatósági engedélyekben meghatározott, ennek hiányában az eredeti (a változtatás előtti) rendeltetésétől eltérő használatának megszüntetését, valamint
48. § (1) Ha az építményt, építményrészt szabálytalanul építették meg, az építésügyi hatóság arra - az építtető vagy az ingatlannal rendelkezni jogosult kérelme alapján - fennmaradási engedélyt ad, ha a 18-19. §-okban és a 31. §-ban meghatározott feltételek fennállnak vagy megteremthetők és az építtető az építési jogosultságát igazolta. Ha az építményt, építményrészt építésügyi hatósági engedély nélkül bontották le az építésügyi hatóság azt - határozattal - tudomásul veszi.
-----------   .   -------------