OBH 3056/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A brit állampolgárságú panaszos beadványában a szegedi városi gyámhivatal eljárását sérelmezte. A beadvány szerint 1999. januárjában azzal a kérelemmel fordult a gyámhivatalhoz, hogy 12 éves fiával való kapcsolattartását szabályozzák. Februárban a gyámhivatal a kapcsolattartás kérdésében megpróbált a szülők között egyezséget létrehozni - sikertelenül. A brit állampolgár panaszos azon kérelmét, hogy a meghallgatáson  tolmács is vegyen rész a gyámhivatal ügyintézője elutasította. A panaszos beadványát folyó év június 16-án nyújtotta be az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hivatalához, addig a kapcsolattartás szabályozása ügyében nem hozott határozatot az illetékes gyámhivatal.
	Mivel a beadvány összefüggésbe hozható az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz fűződő joggal, és a gyermek családhoz való jogával, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. Az illetékes gyámhivataltól az ügyben keletkezett iratokat megkértem, azokat áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás
	A panaszos és felesége 1989-ben elváltak. A bíróság az 1987-ben született közös gyermeküket az anyánál helyezte el. A kapcsolattartás kérdésében jóváhagyta a szülők egyezségét, mely szerint a gyermeket nevelő anya a továbbiakban is a gyermekkel való kapcsolattartást kötetlen formában biztosítja a panaszos számára.
	A gyermek anyja 1997. áprilisában " kitiltotta " volt férjét a lakásából, gyakorlatilag ettől kezdődően a panaszos kapcsolata megszakadt a gyermekével. A panaszos 1999. januárjában kérte a gyámhivatal segítségét abban, hogy a gyermekkel való kapcsolattartásának rendezése érdekében működjön közre közte és volt felesége között egyezség létrehozásában. Amennyiben az egyezség létrehozása nem sikerül, úgy kérte, hogy a gyámhivatal szabályozza a rendszeres és időszakos kapcsolattartást.
	A gyámhivatal a panaszosnál 1999. novemberében készített környezettanulmányt. A környezettanulmány szerint a panaszos és jelenlegi felesége lakása alkalmas a gyermek fogadására.
December 14-én a gyámhivatal a Nevelési Tanácsadót felkérte arra, hogy a gyermek és a panaszos között fennálló kapcsolatot értékelje és adjon javaslatot a folyamatos és időszakos kapcsolattartás gyermek érdekében való szabályozására.
	2000. január 17-én a panaszos levélben értesítette a gyámhivatalt arról, hogy volt felesége és fia Sárospatakra költözött, a két város közötti nagy távolság miatt akként módosította kapcsolattartási kérelmét, hogy gyermeke a tavaszi, nyári és a téli szünetben hosszabb időt tölthessen otthonában.
	Január 20-án a gyámhivatal a Belügyminisztérium Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatalától az anya lakóhelyéről és tartózkodási helyéről információt kért.
	A Nevelési Tanácsadó pszichológusa január 24-én kelt szakvéleményében leírta, hogy a vizsgálaton csak a panaszos és jelenlegi felesége jelentek meg. A pszichológus már értesült arról, hogy a gyermek és a panaszos volt felesége Sárospatakra költöztek, ezért a két város távolságát is figyelembe véve tett javaslatot a kapcsolattartás szabályozására.
	Február 28-án a szegedi gyámhivatal felkérte a sárospataki társhatóságot arra, hogy az anyát nyilatkoztassa a panaszos kapcsolattartási kérelmével kapcsolatosan. Ugyanekkor a sárospataki családsegítő szolgálatot felkérte a gyermek vizsgálatára.
	Az anya jegyzőkönyvi nyilatkozatában nem járult hozzá az apa kapcsolattartási kérelméhez. A gyermek pszichológiai vizsgálata során kiderült, hogy erősen kötődik mindkét szülőjéhez, igényli a panaszos apával való kapcsolattartást. A pszichológus április 14-én kelt javaslata szerint a kisfiú a nyári szünet felét, a tavaszi szünet egy részét a panaszossal, a téli szünetet édesanyjával töltse.
	A szegedi gyámhivatal a pszichológiai vélemények ismertetésére és a kapcsolattartási kérelem pontosítására június 7-ére idézte a panaszost. Június 5-én kelt levelében a panaszos a jegyzőt arról tájékoztatta, hogy az idézésen azért nem jelenik meg, mert elvesztette bizalmát az eljáró ügyintézővel szemben, kérte a jegyzőt, hogy a kapcsolattartási kérelmében készülő határozatot kísérje figyelemmel
	Június 22-ére már új ügyintéző aláírásával idézték a panaszost. A szegedi gyámhivatal július 11-én kelt és július 28-án jogerőre emelkedett határozatával a pszichológiai szakvélemény alapján, lényegében a panaszos kérelmének megfelelően szabályozta a kapcsolattartást.

Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1)  A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
15.§  A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.

•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(4) A kapcsolattartásról - a szülők megegyezésének hiányában, illetőleg a szülők és a gyám közötti vita esetében - a gyámhatóság dönt.

•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
32. § (3) Az ügyfél kérelmére a közigazgatási szerv a kirendelt szakértőn kívül - akár véleményének előterjesztése előtt, akár az után - más szakértőt is kirendelhet, feltéve, hogy a szakértő költségét az ügyfél előlegezi és viseli.
34. § (1) Idegen nyelv használata esetén - ha azt a köztisztviselő nem beszéli - tolmácsot kell alkalmazni.
(3) A tolmácsra megfelelően irányadók a szakértőre vonatkozó rendelkezések.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.
(3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy a panaszos 1999. januárjában benyújtott kérelme és a panaszossal és elvált feleségével felvett jegyzőkönyv februári felvétele után a gyámhivatal a következő eljárási cselekményét (környezettanulmány készítése a panaszos lakásán) a kérelem benyújtását követően mintegy kilenc hónap múlva tette meg. Közben az ügyintézési határidőt nem hosszabbította meg, az eljárást nem függesztette fel. Az eljárás megindulásától a kapcsolattartás szabályozásáig másfél év telt el.
	Beadványában a nem magyar anyanyelvű panaszos sérelmezte, hogy  kérelme ellenére a vele és volt feleségével készült jegyzőkönyv felvételekor nem volt jelen tolmács. Ennek az volt az oka, hogy az eljáró ügyintéző úgy  ítélte meg, hogy a panaszos - mivel hosszú évek óta él Magyarországon - megfelelő szinten érti és beszéli a magyar nyelvet. Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény ( továbbiakban: Áe ) lehetővé tette volna, hogy a panaszos kérelmére - ha annak költségeit a panaszos viseli - tolmács is jelen lehessen a jegyzőkönyv felvételekor.
	A Legfelsőbb Bíróság a 19. sz. Irányelvvel módosított 17. sz. Irányelvének VI. pontjának megfogalmazása szerint: "A házasság felbontásával nem szűnik meg a szülők közös felelőssége a gyermek sorsáért. A Csjt. 92. §-ának (1) bekezdése szerint a gyermek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn, a különélő szülő joga és kötelezettsége a kapcsolattartás és a gyermekével való rendszeres érintkezés, míg a gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A házasság felbontása ennélfogva nem járhat azzal a következménnyel, hogy szüleinek egyikét a gyermek elveszítse. Mind a szülőnek, mind a gyermeknek törekednie kell a szülő-gyermeki kapcsolat fenntartására, mert a gyermek érdekében az áll, ha továbbra is maga mellett tudja mindkét szülőjét, és különösen az élet sorsfordulóinál, tanulmányai megválasztásában, az életre való felkészülésében számíthat segítségükre (Csjt. 72. §). A gyermeknek az egyik szülőnél történt elhelyezése nem érinti a másik szülőnek azt a jogát és kötelességét, hogy a gyermeket rendszeresen látogassa, szeretetét kinyilvánítsa, a gyermekével való meghitt viszonyt fenntartsa.
	A panaszos a közte és volt felesége között elmérgesedett viszony miatt nem tudott kapcsolatot tartani gyermekével, ezért kérte a kapcsolattartás szabályozására jogosult gyámhivatal segítségét. A gyermek családjához akkor is egyaránt hozzátartozik édesapja és édesanyja is,  ha a szülei nem élnek együtt.
	A gyámhivatal eljárásának indokolatlan elhúzásával megsértette a panaszos demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jogát. A kapcsolattartás késedelmes szabályozásával sérült a gyermek családhoz való joga.
	A vizsgálat eredményeként megállapított alkotmányos visszásságok jövőbeli elkerülése érdekében az Obtv. 21. §-ában foglalt felhatalmazás alapján az alábbi kezdeményezéseket teszem:
	1. Felkérem Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatalának vezetőjét, hogy a jövőben fokozottabban kísérje figyelemmel az elintézési határidők betartását.
	2. Felkérem Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjét, mint a munkáltatói jogkör gyakorlóját, hogy vizsgálja meg az ügyben először eljáró ügyintéző fegyelmi felelősségre vonásának indokoltságát.

Budapest, 2000. december 4.

Gönczöl Katalin